Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4018/21 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю.

суддів Коломієць О.С.

Борисюка Р.М.

при секретарі Чішман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №285/4018/21

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. у м. Звягель,

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 11500 доларів. В обґрунтування позову зазначив, що 22.03.2012 між ними було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від нього у борг 13000 доларів США. Частину боргу у розмірі 1500 доларів США відповідачка повернула, решта боргу не повернута.

Рішенням Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11500 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що кошти за розпискою вона не отримувала. Вказує, що між сторонами фактично укладено договір купівлі продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кошти, а ОСОБА_1 автомобіль (сідловий тягач) марки SCANIA A 4X2, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 р.в. (18.03.2015 виписана Довідка та Рахунок від 19.03.2015) та напівпричіп, марки SCHMITZ S 01, д.н.з. НОМЕР_2 , 2003р.в.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту боргової розписки від 22 березня 2012 року, оригінал якої позивач надав суду (а.с.41), ОСОБА_2 отримала від позивача в борг 13000 доларів США без визначення строку виконання зобов`язання. Позивач не вимагає стягнення 1500 доларів у зв`язку з їх поверненням.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-50цс16 від 24.02.2016, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що транспортні засоби вантажний автомобіль Scania A та напівпричіп Schmitz S01 були зняті ОСОБА_2 з обліку для реалізації у березні 2013 року і зареєстровані за ОСОБА_1 . Ці події відбулися через рік після написання розписки.

Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що купівля-продаж транспортних засобів у березні 2013 року будь-яким чином пов`язана із написанням нею боргової розписки у березні 2012 року. Доводи щодо співмірності вартості автомобіля та причепа станом на 2012 рік розміру позики суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що ОСОБА_2 не довела наявності між сторонами інших за своєю природою правовідносин, чим договір позики.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимога ОСОБА_1 викладена у позовній заяві, у семиденний термін після отримання якої відповідач борг не повернув.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2023 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: