Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1413/22
Номер провадження2/711/493/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання: Зайцевої О.І.

за участю:

представника позивача - адвоката: Мельніченко А.М.

представника відповідача-адвоката: Давигори С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ належної частки в праві спільної часткової власності на неподільну річ за правилами статті 364 ЦК України та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення частки в спільній сумісній власності та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виділ належної частки в праві спільної часткової власності на неподільну річ за правилами статті 364 ЦК України. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.03.2021року в справі № 712/11174/19 було визнано спільною власністю подружжя автомобіль КІА SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Дане рішення суду залишено в силі Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.07.2021року та Постановою ВС КЦС від 24.11.2021року.

Судами встановлювалось що автомобіль марки КІА SPORTAGE 2018року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , перебуває в користуванні Відповідача.

Вказаний об`єкт рухомого майна є неподільним а тому із останнього доцільно стягнути на її користь частину його вартості в рахунок компенсації права на належну йому частку, а за відповідачем, доцільно визнати право власності на частку 1 всього автомобіля - марки КІА SPORTAGE 2018року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Зазначає, що правовідносини, в яких вона у цій справі просила припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, вона погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач у свою чергу не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Одночасно інший із подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Повідомляє суд, що вона на присудження частки з неподільної речі погоджується.

Позивач вказує, що частка, яка має бути присуджена з відповідача на її користь у відповідності до висновку спеціаліста становить 21 500 доларів США, що еквівалентно 608 500 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію 1/2 частини вартості автомобіль КІА SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , у розмірі 305 025грн 00коп.; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль КІА SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

30 березня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.

28 квітня 2022 року через канцелярію суду адвокат Давигора Світлана Анатоліївна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , через канцелярію суду надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що даний майновий спір виник між сторонами з сімейних правовідносин, зокрема, з правовідносин між подружжям як між співвласниками. Дані правовідносини регулюються відповідними нормами сімейного і цивільного права.

Зазначає, що позивач не просить припинити свою частку в спільній частковій власності, тому питання про стягнення компенсації неможливо без даної вимоги, натомість просить виключно стягнути з відповідача грошову компенсацію за свою частину. Питання про грошову компенсацію може бути предметом спору, якби позивач довела належними доказами, що така потреба у неї є. Після поділу спільного майна питання про можливість стягнення компенсації з відповідача не стояло. Останній за вимогами позивача не змозі виплати вказану суму, оскільки вона є непосильною аби відповідач задовольнив безпідставні потреби позивача.

Коштів на погашення вимоги відповідач немає. Доходів, які б могли покрити вимоги позивача відповідач немає, окрім соціальної допомоги призначеною державою. Відповідач також не погоджується із висновком про визначення вартості частки, яка заявлена позивачем в якості сплати грошової компенсації. Для визначення вартості автомобіля і відповідно для визначення розміру грошової компенсації відповідач не бере до уваги висновок ТОВ «Контакт-сервіс» від 21.02.2022р., яка подана до суду. З даним висновком вартість автомобіля визначена без урахування строку експлуатації, року випуску, автомобіль не був предметом огляду експерта, немає даних на підставі якого порівняльного підходу експерт визначив вартість в сумі 608 500,00 гривень, якщо первісна сума придбаного автомобіля складала 641 212,00, відповідно за 4 роки вартість автомобіля повинна бути зменшена у зв`язку з амортизаційними втратами рухомої речі, однак не 33 000 гривень.

Відповідач ставить під сумнів проведене дослідження експертом, що надав висновок, рівень її знань, кваліфікацію, а також відсутність наданих методів для порівняння вартості автомобіля, який експлуатується більше 4-х років підряд.

Також відповідач враховує, що експертом у даному висновку вартість автомобілю визначена на станом на 21.04.2022 року, однак не найбільш приближено до реальної вартості автомобіля з урахуванням умов експлуатації, пробігу, стан рухомого майна.

Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю.

28 квітня 2022 року через канцелярію суду адвокат Давигора Світлана Світлана Анатоліївна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення частки в спільній сумісній власності та стягнення коштів, мотивуючи її тим, що 23 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище у чоловіка та дружини ОСОБА_4 .

За рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

04 липня 2018 року між ПрАТ «Черкаси-Авто» та ОСОБА_2 було укладеного договір № 214127-Y05460 купівлі-продажу автомобіля на умовах 100% передоплати, а саме автомобіль KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору за 641 212 гривень з урахуванням ПДВ 106868,67 грн., що еквівалентно 20900,00 євро. Згідно видаткової накладної № hk25231129 від 06.07.2018 ОСОБА_2 сплатив на користь ПрАТ «Черкаси-Авто» 641212,00 грн. з урахуванням ПДВ 106868,67 грн., як передоплату згідно договору №214127-Y05460 від 04.07.2018 за купівлю автомобіля KIA SPORTAGE, 2018 року випуску.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.07.2018 р. ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Оскільки, коштів для придбання автомобіля у подружжя, не було, позивач взяв цільову позику для придбання даного автомобіля у громадянки ОСОБА_5 . Цільове призначення позики - на придбання спірного автомобіля, і дана позика була отримана в інтересах сім`ї, як така, що мала наслідком набуття у власність рухомого майно.

Згідно договору позики грошових коштів від 02.07.2018, ОСОБА_5 (позикодавець) передала у власність ОСОБА_2 (позичальник) строком до 01 травня 2019 року грошові кошти у сумі 642 000 грн.

Пунктом 3 договору позики визначено, що вона є цільовою і має бути використана на придбання автомобіля KIA SPORTAGE, 1.7 D LХ2WD, білого кольору, 2018 року випуску.

Відповідно до розписки ОСОБА_5 від 13 жовтня 2020 року, він повернув їй кошти за договором позики грошових коштів від 02 липня 2018 року у розмірі 650000 грн., які вони обумовили шляхом врегулювання до повернення за взаємною згодою.

Вказує, що позивач повернув кошти за рахунок повторного кредитування в іншого кредитора, розрахувався із первісним кредитором, і фактично виконав повний обов`язок подружжя на повернення коштів витрачених на придбання спільного майна - автомобіля. Вказані обставини були предметом спору в цивільній справі про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_4 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25.08.2020 у справі №711/593/20 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, інфляційних та пені скасовано рішення Придніпровського районного суду від 14.04.2020 та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 залишено без задоволення. Предметом розгляду справи №711/593/20 був договір позики грошових коштів від 02.07.2018, укладений між ОСОБА_5 та мною. Під час розгляду справи було встановлено, що передані в позику одному з подружжя грошові кошти після їх фактичного одержання стають спільною сумісною власністю подружжя. При цьому, за обставин цієї справи кошти відповідач реально отримав та використав їх на придбання автомобіля KIA SPORTAGE, тобто в інтересах сім`ї, що наразі не спростовано сторонами належними та допустимим доказами.

За рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16.03.2021 року у справі № 712/11174/19 позов ОСОБА_6 було задоволено частково, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 транспортний засіб KIA SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля KIA SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 та визнати право власності на 1/2 частину автомобіля KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.07.2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. При цьому апеляційний суд звернув увагу, що предметом даного спору є саме поділ спірного автомобіля, зустрічного позову про стягнення із ОСОБА_6 половини боргу за придбання спірного автомобіля відповідач не подавав, хоча отримання позики в інтересах сім`ї не позбавляє його можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення позики.

За постанови Верховного суду від 24.11.2021 року постанова Черкаського апеляційного суду та рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси про поділ спільного майна залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Тому, керуючись існуючим правом, а також тим, що відповідач отримавши право на частку в автомобілі, який був придбаний за позичені коштів, оскільки своїх коштів вона взагалі не вкладала в придбання автомобіля, позивач відповідно ставить питання про стягнення коштів за 1/2 частину вартості сплаченої позики ОСОБА_5 .

Просить припинити право ОСОБА_1 на частку в спільній сумісній власності на автомобіль марки KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 набутий у шлюбі із ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частину сплаченого боргового зобов`язання в інтересах сім`ї в розмірі 342 000 гривень 00 коп. на придбання автомобіля автомобіля KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

11 травня 2022 року через канцелярію суду адвокат Мельніченко Анастасія Миколаївна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через канцелярію суду надала відповідь на відзив, в якій зазначено, що законодавець не передбачив такої можливості для відмови в задоволенні позову, як відсутність грошових коштів. Річ є неподільною, наразі відповідач користується нею одноособово. Не намагається встановити спільний режим користування, що в свою чергу порушує право власності позивача в повному його сенсі - право володіння, користування та розпорядження майном. Наголошено на тому, що вони просять суд визнати право власності за відповідачем у розмірі 1 частки, а не по 1/2 частці, як то визначено рішенням суду. Тому, дані аргументи просять не брати до уваги.

20 вересня 2022 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення частки в спільній сумісній власності та стягнення коштів об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ належної частки в праві спільної часткової власності на неподільну річ за правилами статті 364 ЦК України, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження.

29 вересня 2022 року через канцелярію суду адвокат Мельніченко Анастасія Миколаївна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву про припинення частки в спільній сумісній власності та стягнення коштів, вказуючи, що в матеріалах справи копії розписки, на яку посилається позивач в справі, не віднайшли копію розписки гр. ОСОБА_5 про те, що вона отримала назад від позивача позичені грошові кошти. Більш того, в даному позові не вказується позовна вимога про визнання даних грошових коштів - спільно нажитим майном подружжя, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість позовних вимог, адже для встановлення даного факту необхідно дослідити природу виниклих правовідносин а також встановити цільове використання грошових коштів. Позику позивач ніколи не отримував, так як він є особою не працюючою, інвалідом, без постійного заробітку, і отримувати такі величезні кошти є безпідставним, так як віддати їх не було у нього можливості. Дані кошти їм надавали їхні батьки, батьки відповідачки в більшій сумі а батьки позивача в меншій, а тому яке цільове використання даних коштів нам не відомо.

Спір щодо стягнення грошових коштів з позивача за зустрічним позовом начебто ініціювала вже ОСОБА_5 , даний спір розглядався в Справі № 711/593/20, перша інстанція який задовольнила, а апеляційний суд скасував, в зв`язку з тим, що суб`єктний склад спірних правовідносин не був повний під час розгляду справи по суті, і потім вже з`являється начебто розписка про повернення коштів. Вони її не визнають, як і не визнають саму позику, і чи є вона спільно нажитим майном, так позивач і не просить встановити і дослідити.

Наголошують на тому, що згоди на придбання автомобіля не надавалась, дізналися вони про існування розписки(яка на нашу думку була штучно створена) тільки в судовому засіданні. Рішення про стягнення за договором позики ми оскаржили і його скасували (справа № 711/593/20).

03 листопада 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Адвокат Мельніченко Анастасія Миколаївна в судовому засіданні первісний позов підтримала в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Зазначила, що ні розписки, на які посилається ОСОБА_2 , про отримання позики, ні розписки про повернення коштів, ані про пере кредитування суду надано не було, тому, брати до уваги перекркредитування чи інші документи, пов`язані з цим брати до уваги буде критично.

Адвокат Давигора Світлана Анатоліївна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні в позові просила відмовити, а зустрічний позов просила задоволити в повному обсязі. Зазначила, що всі розписки були досліджені вже судами і оцінка їм вже була надана.

Суд, заслухавши пояснення адвоката Мельніченко Анастасії Миколаївни, пояснення адвоката Давигори Світлани Анатоліївни, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2021 року по справі № 712/11174/19 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб KIA SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля KIA SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 та визнано право власності на 1/2 частину автомобіля KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 .

28 липня 2021 року постановою Черкаського апеляційного суду рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2021 року залишено без змін.

24 листопада 2021 року постановою Верховного Суду рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 липня 2021 року залишено без змін.

Вищевказаними рішеннями суду встановлено, що автомобіль KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_5 є спільною власністю подружжя, оскільки придбаний в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти подружжя.

В Постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року зазначено: «Верховний Суд погоджується, що предметом цього спору є саме поділ спільного сумісного майна подружжя - спірного автомобіля, а відповідач зустрічного позову про стягнення з позивачки половини боргу, витраченого на придбання автомобіля, не пред`являв, хоча отримання позики в інтересах сім`ї не позбавляє його права, за наявності правових підстав, ставити питання про повернення за рахунок позивачки половини сплачених ним після розірвання коштів у рахунок погашення позики».

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено, що рішеннями суду визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб KIA SPORTAGE 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_2 , що не заперечувалося сторонами у справі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть спільно користуватися автомобілем, тому ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі однієї другої частки ринкової вартості автомобіля.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч.1 та 2 ст. 71 СК України).

Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Позивач ОСОБА_1 посилається на правовідносини, які регулюються ст.. 364 ЦК України, а саме на своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь.

Частинами 1 та 2 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

ОСОБА_1 погоджується на отримання грошової компенсації, тобто, метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме, неподільної речі, а саме, автомобіля. Тобто, позивачка не претендує на те, щоб автомобіль залишити собі,.

Посилання відповідача на те, що у нього відсутні кошти на погашення компенсації та відсутність доходів, які б могли покрити вимоги позивач, окрім соціальної допомоги призначеною державою не має значення для вирішення спору, в якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь позивач. У разі задоволення позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року по справі №209/3085/20.

Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконання провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі, на присуджену йому річ, відповідно до ст.. 56 ЗУ «Про виконавче провадження». Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо.

Враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача ОСОБА_2 , а позивачка згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини його вартості.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16.

На думку суду, стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль не становитиме для відповідача надмірний тягар, суперечитиме принципу пропорційності та порушуватиме баланс приватних інтересів.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачу,не є обов`язковою. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той з подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Аналогічний припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України.

Аналогічна правова позиція вказана, також, в Постанові Верховного суду від 08 лютого 2022 року по справі № 209/3085/20.

Позивачем на підтвердження вартості автомобіля і для визначення розміру грошової компенсації надано Висновок Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт-Сервіс» від 21 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_5 становить 608 500 грн. 00коп.

Посилання відповідача на те, що у вищевказаному висновку вартість автомобіля визначена без урахування строку експлуатації, року випуску, автомобіль не був предметом огляду експерта, немає даних на підставі якого порівняльного підходу експерт визначив вартість в сумі 608500грн.00коп., якщо первісна сума придбаного автомобіля складала 641212 грн.00коп., відповідно за 4 роки вартість автомобіля повинна бути зменшена у зв`язку з амортизаційними втратами рухомої речі, урахуванням умов експлуатаційного пробігу, стану рухомого майна, суд не бере до уваги, оскільки, відповідачем не заявлено клопотання про проведення у справі судової авто товарознавчої експертизи для визначення вартості автомобіля.

А тому, суд на підтвердження вартості спірного автомобіля приймає наданий позивачкою Висновок Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт-Сервіс», згідно якого ринкова вартість автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_5 становить 608 500 грн. 00коп.

При поділі спільного майна подружжя, судом приймається до уваги не ціна майна, за якою воно було придбане, а його дійсна вартість на час поділу.

Таким чином, вартість 1/2 частки спірного автомобіля становить 305025 грн. 00коп. і дану грошову суму належить стягнути з відповідача на користь позивачки як грошову компенсацію права на належну ОСОБА_1 частку автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_5 .

Відносно зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення частки в спільній сумісній власності та стягнення коштів суд зазначає наступне.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 посилається на той факт, що кошти для придбання автомобіля у подружжя не було, а тому, він взяв цільову позику для придбання даного автомобіля у громадянки ОСОБА_5 . Цільове призначення позики - на придбання спірного автомобіля і дана позика була отримана в інтересах сім`ї, як така, що мала наслідком набуття у власність рухомого майна.

Дана обставина була предметом спору в цивільній справі № 712/11174/19.

Відповідно до змісту постанови Черкаського апеляційного суду від 28 липня 2021 року по справі № 712/11174/19:

«Згідно наявного у матеріалах справи договору позики від 02.07.2018, який не був оспорений, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 642000 грн. на придбання спірного автомобіля.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25.08.2020 у справі №711/593/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, інфляційних та пені було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 реально отримав та використав отримані за договором позики від 02.07.2018, укладеним із ОСОБА_5 , кошти на придбання автомобіля KIA SPORTAGE, тобто в інтересах сім`ї, що не спростовано сторонами належними та допустимим доказами.

Даних про оскарження приведеної постанови суду апеляційної інстанції, з підстав незгоди з висновками суду, викладеними в ній, матеріали справи не містять.

Отже, судовим рішенням було встановлено, що 02.07.2018 позика бралась саме в інтересах сім`ї на придбання спірного автомобіля.

ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції надав суду розписку, складену ОСОБА_5 про повернення їй ОСОБА_2 коштів за договором позики від 02 липня 2018 року у розмірі 650000 грн.

Доводи відповідача про те, що 13 жовтня 2020 року він повернув борг за договором позики від 02 липня 2018 року, за рахунок отримання нової позики від 12 жовтня 2020 року, тому автомобіль є його особистою власністю, не можуть бути взяті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

На підставі викладеного, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 не спростував презумпцію спільного майна подружжя щодо автомобіля KIA SPORTAGE, 1.7 D LХ2WD, білого кольору, 2018 року випуску, який є предметом спору.».

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_2 не надано суду Договору позики грошових коштів від 02 липня 2018 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , не надано Договору повторного кредитування.

Крім того, дані кошти не були визнані спільною власністю подружжя та в даному позові ОСОБА_2 не ставиться вимога про визнання даних грошових коштів спільно нажитим майном подружжя.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року по справі № 711/593/20 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, інфляційних та пені скасовано, позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики, інфляційних та пені залишено без задоволення.

Також, сам позивач зазначає, що боргове зобов`язання ним виконане, тобто, обов`язків по ньому у ОСОБА_1 не виникає.

А тому, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/2 частину сплаченого боргового зобов`язання в розмірі 342000 грн.00коп. на придбання автомобіля.

Відносно позовної вимоги ОСОБА_2 про припинення права ОСОБА_1 на частку в спільній сумісній власності на автомобіль марки KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_5 суд зазначає, що, автомобіль є неподільною річчю та судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Внаслідок виділення останнього у власність відповідачу і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

А тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволені цієї позовної вимоги.

Відносно судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 при звернені до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3050 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 17.03.2022.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи захворювання (Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ № 462507), а тому, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 звільнений від сплати судового збору.

А тому, суд приходить до висновку про необхідність списання з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання судового збору у розмірі 3050 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 183, 364 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ належної частки в праві спільної часткової власності на неподільну річ за правилами статті 364 ЦК України - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля КІА SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , у розмірі 305025 грн.00коп.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль КІА SPORTAGE, 2018 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення частки в спільній сумісній власності та стягнення коштів - залишити без задоволення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання судовий збір у розмірі 3050 грн.00коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 березня 2023 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб