РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/12907/23

Номер провадження 2/495/6076/2023

15 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати право власності на усі державні виплати за ОСОБА_1 ; та

- встановити факт, що ОСОБА_1 здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 30.01.1993 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис 4, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу.

Його дружина ОСОБА_4 виїхала за межі території України на час агресії (війни).

Позивач є чоловіком доньки ОСОБА_2 та здійснює постійний сторонній догляд за нею на безоплатній основі, а також є єдиною особою, яка може здійснювати такий догляд і піклуватися про неї.

Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК від 31.07.2017 року за № 308461 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до довідки ОСОБА_2 має наступні захворювання: атеросклеротична хвороба серця не уточнених судин, цукровий діабет ІІ типу з множинними ускладненнями, церебральний атеросклероз ХСРР ІІ. Потребує постійного лікування та стороннього нагляду.

ОСОБА_2 бажає, щоб саме позивач здійснював за нею постійний сторонній догляд, оскільки немає інших осіб, які б могли здійснювати за нею постійний сторонній догляд.

Позивач зареєстрований та проживає разом з матір`ю дружини за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати дружини знаходиться на повному матеріальному та фінансовому забезпеченні позивача та вимагає цілодобового постійного догляду у його супроводі.

Інші особи, які б мали можливість надавати ОСОБА_2 соціальну послугу з догляду вдома на добровільній та непрофесійній основі відсутні.

Факт здійснення догляду за ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду, має для позивача юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2023 року відкрито провадження по справі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але його представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але її представник надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують, справу просять розглянути за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 26.09.2006 року, актовий запис № 175.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 30.01.1993 року про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 30.01.1993 року було зроблено актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 30.01.1993 року Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області.

Отже, ОСОБА_1 є чоловіком доньки ОСОБА_2 , який проживає разом з останньою, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади за номерами 2023/005169952 та 2023/005170206 від 10.07.2023 року, довідкою № 815 від 11.07.2023 року, виданою Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, яка засвідчує, що дійсно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 згідно Акту про фактичне місце проживання від 10.07.2023 року, Актом про фактичне місце проживання від 10.07.2023 року.

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 308461 від 31.07.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана особою з інвалідністю другої групи безстроково.

Довідкою від 11.07.2023 року № 111, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується, що вона знаходиться на «Д» обліку у Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Випасне та з 2017 року є інвалідом ІІ групи безстроково. Діагноз: атеросклеротична хвороба серця не уточнених судин. Цукровий діабет ІІ типу з множинними ускладненнями. Церебральний атеросклероз ХСНН II. Потребує постійного лікування та стороннього нагляду.

Позивач фактично є єдиною особою, яка може здійснювати постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 , оскільки його дружина ОСОБА_4 (донька відповідача) виїхала за межі території України.

Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою з інвалідністю.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні вимоги щодо встановлення факту, що ОСОБА_1 здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд - судом не встановлено.

Що стосується вимоги про визнання права власності на усі державні виплати за позивачем суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, за правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи також, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 37 Постанови від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що право власності на грошові кошти (грошову допомогу) у судовому засіданні не піддавалася сторонами сумніву, беручи до уваги те, що державна грошова допомога особам, що здійснюють постійний сторонній догляд на безоплатній основі у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд прямо передбачена законодавством (зокрема Законом України «Про соціальні послуги»), то позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 " про визнання права власності - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Білгород-Дністровським РВ УМВСС України в Одеській області, 06.08.1998 року, місце мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Білгород-Дністровським РВ УМВСС України в Одеській області, 02.08.2002 року, місце мешкання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) у зв`язку з відсутністю інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2023 року.

Суддя Н.Д. Анісімова