Справа № 570/2005/21
Номер провадження 2/570/59/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивача, прокурора Ковальчук Л.В.

представника відповідачів

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Кхатера Ф.Е

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне за правилами загального позовного провадження

цивільну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, скасування рішення державного реєстратора, скасування договору купівлі-продажу, повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що рішенням Олександрійської сільської ради № 1004 від 23 лютого 2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0607 га у власність для ведення особистого селянського господарства в селі Олександрія, рішенням Олександрійської сільської ради № 40 від 05 червня 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0607 га кадастровий номер :08:035:0381 та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, на підставі зазначеного рішення 17 серпня 2018 року державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 , у подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 вересня 2019 року № 6955 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та зареєстровано за ОСОБА_2 , однак рішення про затвердження проекту землеустрою та подальша передача вказаної земельної ділянки у власність відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки водоохоронна зона та прибережно-захисна смуга навколо водойми на території Олександрійської сільської ради становить 50 метрів, відповідно водоохоронна зона площею 0,0607 га на земельній ділянці площею 0,0607 га є прибережно-захисною смугою вказаної водойми, яка відповідно до вимог ст.ст.83, 84 ЗК України не підлягає передачі безоплатно у приватну власність громадянам, виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом до Олександрійської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і просить визнати незаконним та скасувати рішення Олександрійської сільської ради № 40 від 05.06.2018 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", скасувати рішення державного реєстратора від 23.08.2018 року № 42683006 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 за ОСОБА_1 , скасувати договір купівлі-продажу № 6955, укладений 17.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скасувати рішення державного реєстратора від 17.09.2019 року № 48723036 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 за ОСОБА_2 , відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381, повернути до земель запасу Олександрійській сільській раді Рівненського району.

В ході розгляду справи від виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він просить в порядку ч.3 ст.49 ЦПК України, змінити предмет вищевказаного позову, змінивши позовну вимогу про скасування договору купівлі-продажу № 9655, укладеного 17 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на позовну вимогу про визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу, оскільки він суперечить вимогам ст.ст.59, 83 Земельного кодексу України та ст.ст.83, 84 Водного кодексу України, а решту позовних вимог залишає без змін (т.1, а.с.114-116).

В судовому засіданні представник позивача, прокурор Рівненської окружної прокуратури Ковальчук Л.В., позов з врахуванням заяви про зміну його предмету підтримала, суду пояснила, що Олександрійська сільська рада, приймаючи рішення № 40 від 05.06.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0607 га кадастровий номер :08:035:0381 та передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства володіла даними про те, що вказана земельна ділянка згідно містобудівної документації с.Олександрія Рівненського району знаходиться в рекреаційній зоні Р-3, де не передбачено ведення особистого селянського господарства, а тому сільська рада мала б прийняти рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, незважаючи на те, що вказаний проект землеустрою був погоджений органом Держгеокадастру. Крім того, спірна земельна ділянка знаходиться у водоохоронній зоні, про що зазначено у п.4 Пояснювальної записки до Проекту землеустрою і розташована на лівому березі водосховища, де ширина прибережно-захисної смуги становить 50 м. Про це також було відомо Олександрійській сільській раді, оскільки її рішенням від 03.09.2009 року № 697 було встановлено охоронні зони навколо ставків в межах населеного пункту. Одночасно зазначила, що Рівненською місцевою прокуратурою пред`явлено позов в інтересах держави до Олександрійської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без зазначення органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим Рівненська місцева прокуратура набула статусу позивача. Також зазначила, що Державна екологічна інспекція Поліського округу не може бути належним позивачем у вказаній справі, оскільки в неї відсутні повноваження на звернення до суду із вказаним позовом. Зважаючи на те, що земельну ділянку було виділено у власність ОСОБА_1 , з порушенням вимог ст.ст.83, 84 ЗК України та ст.88 ВК України, просить позов задоволити.

Представник відповідача - Олександрійської сільської ради Рівненського району - в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином. Від сільського голови Олександрійської сільської ради Гуца О. до суду надійшла заява, в якій він просить слухати справу у відсутності представника сільської ради та відмовити в задоволенні позову. Крім того, Олександрійською сільською радою було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до виготовленого проекту землеустрою та наявних в проекті погоджених державними установами документів, які жодним чином не вказали на неправомірні дії Олександрійської сільської ради щодо порушення земельного законодавства, Рішенням Олександрійської сільської ради від 05 червня 2018 року № 40 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0607 га з кадастровим номером: :08:035:0381 для ведення особистого селянського господарства в с.Олександрія на території Олександрійської сільської ради. Таким чином, Олександрійська сільська рада вважає дії, спрямовані на затвердження проекту землеустрою ОСОБА_1 такими, що відповідають документам, погодженими державними органами, які в свою чергу, на момент виникнення спірних правовідносин, були наділені повноваженнями здійснювати контроль за додержанням органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність, а відтак такими, що відповідають законодавству України, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про слухання справи своєчасно і належним чином. Причину неявки суду не повідомили і від них не надходило клопотання про відкладення судового розгляду чи слухання справи у їх відсутності.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Кхатер Ф.Е., в судовому засіданні позов не визнав з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву, суду пояснив, що ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, він замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, а оскільки Олександрійська сільська рада не є компетентним органом в розумінні ст.1861 ЗК України, а відповідний проект землеустрою був розроблений та погоджений в установленому порядку, у Олександрійської сільської ради були відсутні підстави для відмови в затвердженні відповідного проекту землеустрою та подальшої передачі вищезгаданої земельної ділянки у власність. Відтак рішення Олександрійської сільської ради є законним. Додатково зазначив, що жодного доказу того, що спірна земельна ділянка знаходиться у прибережній захисній смузі суду не надано, а її перебування в межах водоохоронної зони не може позбавляти власника можливості реалізовувати своє право власності з врахуванням тих обмежень, які передбачені законом. Вказав, що позивач посилається в позові ще й на порушення норм містобудівного законодавства, оскільки земельна ділянка перебуває в межах рекреаційної зони, однак земельна ділянка не забудована, а плани зонування - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб. Додатково зазначив, що прокурор не обґрунтував належним чином підстав для звернення до суду з вказаним позовом, оскільки не вказав в чому саме полягає порушення інтересів держави. Звертаючись до суду з вказаним позовом, прокуратура перебрала на себе повноваження інших органів, зокрема Державної екологічної інспекції Поліського округу, яка могла б бути належним позивачем по справі. Крім того, вказав на пропуск строку позовної давності, оскільки позивачеві було відомо про виділення спірної земельної ділянки ще в 2018 році, однак позовну заяву було подано до суду в травні 2021 року. Зважаючи на це, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи, ГУ Держгеокадастру в Рівненській області Накопалов Є.О., в суді підтримав подані пояснення щодо позову, зазначив, що при винесенні рішення про відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 Олександрійською сільською радою не були враховані вимоги затвердженої містобудівної документації, а також положення ст.59 ЗК України та ст.89 ВК України, якими передбачено обмеження щодо набуття земель у приватну власність, а тому відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0607 га відбулося з порушенням вимог земельного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що рішенням Олександрійської сільської ради № 1004 від 23 лютого 2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0607 га у власність для ведення особистого селянського господарства в селі Олександрія за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

На підставі договору № 41-О18 від 15.03.2018 року за замовленням ОСОБА_1 ПП "Колорит-Земсервіс" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Олександрія на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

У переліку обмежень у використанні земельної ділянки № 39 від 15 березня 2018 року, що є складовою частиною проекту землеустрою сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_5 встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_1 , площею 0,0607 га, розташованої в с.Олександрія на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області знаходиться водоохоронна зона, площею 0,0607 га.

Вказаний проект землеустрою був погоджений ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області, про що свідчить висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 3654/82-18 від 05 квітня 2018 року.

Рішенням Олександрійської сільської ради № 40 від 05 червня 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 та передано вказану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного рішення 17 серпня 2018 року державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 .

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 вересня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Юлією Василівною і зареєстрованого в реєстрі за № 6955, право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.05.2021 року № 256297190, яка долучена до позовної заяви.

Як вбачається із листа Державної екологічної інспекції Поліського округу, а також акту перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства від 17.06.2020 року проведеної Державною екологічною інспекцією Поліського округу, відповідно до схеми зонування території с.Олександрія Олександрійської сільської ради, земельна ділянка площею 0,0607 га з кадастровим номером :08:035:0381 знаходиться в 50-метровій рекреаційній зоні озеленених територій загального користування, яка призначена для повсякденного відпочинку населення і включає парки, сквери, сади, бульвари, водойми. Проект землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги в Олександрійській ОТГ відсутній.

Із листа Управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської РДА № 247/01-17/20 від 12 травня 2020 року у відповідь на запит Рівненської місцевої прокуратури, вбачається, що частина території, вказаної у додатку до запиту відповідно до плану зонування території с.Олександрія Рівненського району Рівненської області, розташована у зоні Р-3 вздовж водного об`єкту та у межах водоохоронної зони шириною 50 м.

У листі Рівненського міжрайонного управління водного господарства № 07/420 від 18 липня 2018 року, земельна ділянка з кадастровим номером :08:035:0381 розташована на лівому березі водосховища, згідно ст.88 ВК України, ширина прибережної захисної смуги становить 50 м від урізу води.

Крім того, факт розміщення земельної ділянки площею 0,0607 га в межах прибережно-захисної смуги знайшов своє підтвердження в інформації Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 26.06.2020 № 10-17-0.4-878/90-20.

Також, рішенням Олександрійської сільської ради від 03 вересня 2009 року № 697 було встановлено охоронні зони навколо ставків в межах населених пунктів в розмірі 50 м, та вздовж річки Горинь - 100 м.

Рішенням Олександрійської сільської ради від 05.04.2012 року № 377 затверджено генеральні плани сіл Олександрія та Пухова, які розташовані на території Олександрійської сільської ради Рівненського району.

В подальшому, рішенням Олександрійської сільської ради від 25.05.2012 року № 556 "Про внесення змін в рішення Олександрійської сільської ради від 05.04.2012 року № 377" затверджено містобудівну документацію "Генеральний план населених пунктів Олександрія та Пухова Рівненського району Рівненської області", який розроблений Рівненською філією Українського державного науково-дослідного інституту "Дніпроміст" з розрахунковим періодом до 2035 року.

Згідно інформації відділу містобудування, архітектури та будівництва Рівненської РДА, відповідно до Генерального плану та плану зонування території с.Олександрія, земельна ділянка з кадастровим номером :08:035:0381, площею 0,0607 га, розміщена в зоні Р-3 - рекреаційна зона озеленених територій загального користування, яка призначена для повсякденного відпочинку населення і включає парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, спортивні площадки для дітей та дорослих.

Всі ці обставини встановлено доказами, які знаходяться в матеріалах справи (т.1, а.с.17-75) і які досліджені судом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 ст.83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, серед іншого, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів.

У статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Відповідно до ст.88 ВК України визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Згідно з вимогами ст.60 ЗК України, ст.88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Згідно ст.1 ВК України визначено, що уріз води межа води на березі водного об`єкта (берегова лінія).

Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 486 від 08.05.2018 року "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них" водоохоронна зона має внутрішню і зовнішню межі. Внутрішня межа водоохоронної зони збігається з мінімальним рівнем води у водному об`єкті.

Згідно ст.2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів. Містобудівна документація є основою, зокрема, для вирішення питань раціонального використання територій, регулювання розселення; для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій; вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Згідно із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (п.7 ч.1 ст.1). Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування (ч.2 ст.5). Суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи (ч.2 ст.4).

Відповідно до ст.16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Згідно частини 1 статті 17 вказаного Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який, після його затвердження, стає невід`ємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частина 1 статті 18 цього Закону визначає, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Згідно ст.1 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України, відповідно до п.7 якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п.2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони.

Відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом, - зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц.

Оцінюючи наявність законних підстав для звернення виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури до суду із зазначеною позовною заявою, суд враховує, що з урахуванням предмету спору, прокурором належним чином обґрунтована наявність порушень інтересів держави, виходячи із наступного.

Так, у пункті 3 ч.1 ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року за № 1697-VII.

У частині 3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, для перевірки наявності підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах держави суду слід перевірити, а прокурору в позовній заяві необхідно обґрунтувати, чи вимагають захисту реальні державні інтереси та чи є передбачені ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні із позовом до суду була наявність інтересів держави, прокурор в позові обґрунтував порушенням інтересів держави, на захист яких спрямував свій позов до суду.

Так, в позові зазначено, що в даній справі "суспільним", "публічним" інтересом звернення Рівненської місцевої прокуратури до суду з вимогами про визнання незаконними та скасування рішень про передачу земельної ділянки у власність є задоволення, насамперед, суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально-значущого питання - незаконної передачі у приватну власність земель водного фонду, а також захист суспільних інтересів, загалом права власності на землю українського народу, земель водного фонду, як національного багатства України та джерел задоволення потреб суспільства в водних ресурсах.

Отже, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Прокурор, звертаючись з позовом, зазначив про те, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування та суб`єктом права комунальної власності є територіальна громада. З огляду на те, що порушення інтересів територіальної громади відбулося внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування, який є одним зі співвідповідачів, незаконних рішень, прокурор звернувся до суду як самостійний позивач в інтересах держави, що виражаються в Інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, яка є власником земельної ділянки.

Із змісту ст.ст.3, 4 ВК України вбачається, що водні об`єкти та землі водного фонду є національним багатством держави і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в водних ресурсах.

Більше того, у збереженні прибережних захисних смуг виражаються загальнодержавні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршені екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України).

Оскільки прокурором оскаржується рішення Олександрійської сільської ради, саме тому остання визначається відповідачем, а також відсутній орган, який може захистити інтереси держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 40)), тому прокуратура є належним позивачем.

За таких обставин, з урахуванням предмету спору, прокурором належним чином обґрунтована наявність порушень інтересів держави.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Оскільки предметом спору у цій справі є рішення органу місцевого самоврядування - індивідуальні акти, виданий на виконання управлінських функцій в порядку надання адміністративних послуг, дія якого вичерпалась його виконанням, а до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (відповідного територіального органу Держгеокадастру) не входить оскарження рішення органу місцевого самоврядування, яке є предметом спору у даній справі, суд дійшов висновку про існування у виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури права на самостійне звернення із позовом у цій справі без визначення позивача (відповідного органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення).

Щодо посилань представника відповідачів, адвоката Кхатера Ф.Е., на те, що відповідним суб`єктом владних повноважень у даному випадку є Державна екологічна інспекція Поліського округу, то суд не може взяти їх до уваги, оскільки із аналізу положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу вбачається, що у вказаного органу відсутні повноваження щодо звернення самостійно до суду із позовною заявою про визнання незаконним рішення про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, скасування рішень державного реєстратора, скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки, повернення земельної ділянки.

Рівненською окружною прокуратурою пред`явлено позов в інтересах держави до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без зазначення органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим остання набула статусу позивача.

Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено, що водоохоронна зона та прибережно-захисна смуга навколо водойми на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 50 метрів, у зв`язку з чим водоохоронна зона площею 0,0607 га на земельній ділянці площею 0,0607 га є прибережно-захисною смугою вказаної водойми та знаходиться узоні Р-3 (рекреаційна зона озеленених територій загального користування), яка призначена для повсякденного відпочинку населення і включає парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, спортивні площадки для дітей та дорослих.

При цьому суд не може взяти до уваги посилання представника відповідачів, адвоката Кхатера Ф.Е., на те, що позивачем не доведено належними доказами факту знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережно-захисної смуги, а також посилання на довідку ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з державної статистичної звітності від 29.03.2018 року № 1-2403/176-18, як на те, що оспорювана земельна ділянка не належить до земель водного фонду, оскільки в Олександрійської сільської ради був відсутній проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги та спеціалістами при розробці проекту землеустрою не були враховані вимоги ст.88 ВК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Олександрійська сільська рада, достеменно володіючи інформацією про те, що на земельній ділянці, площею 0,0607 га, розташованої у рекреаційній зоні озеленених територій загального користування в с.Олександрія на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, знаходиться водоохоронна зона, не врахувала вимоги затвердженої містобудівної документації, положення ч.4 ст.83 ЗК України, а відтак не діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений п.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідно до якого повинна була відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а потім у затвердженні цього проекту землеустрою саме по вказаній земельній ділянці.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Враховуючи те, що оскаржувані рішення Олександрійської сільської ради прийняті нею з порушенням чинного законодавства, що підтверджується матеріалами, долученими до позовної заяви, позовні вимоги щодо скасування оскаржуваного рішення є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на викладене, договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 № 6955, укладений 17.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягає визнанню недійсним оскільки суперечить вимогам ст.ст.59, 83 ЗК України та ст.ст.83, 84 ВК України, так як сторонами порушено вимоги чинного законодавства щодо заборони на відчуження земель водного фонду.

На підставі наведеного, у зв`язку з визнанням судом недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 № 6955, укладеного 17.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підлягає скасуванню рішення державного реєстратора № 48723036 від 17.09.2019 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 за ОСОБА_2 .

При цьому, суд враховує, що згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року в справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Оскільки ОСОБА_2 набув право власності на вказану земельну ділянку з порушенням норм діючого законодавства, то він має повернути цю земельну ділянку до земель запасу Олександрійської сільської ради Рівненського району.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений при подачі позову до суду судовий збір. Судовий збір необхідно стягнути з кожного з відповідачів і рівних частинах, оскільки задовільняються позовні вимоги до кожного з них.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.76, 78, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.12, 78, 80, 83, 84, 116, 118, 122, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст.3, 83, 84, 88, 89 Водного кодексу України, ст.ст.ст.16, 21, 203, 215, 328, 373, 391, 393 Цивільного кодексу України, Законом України "Про прокуратуру", Законом України "Про місцеве самоврядування", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд, -

в и р і ш и в :

Позов виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, скасування рішення державного реєстратора, скасування договору купівлі-продажу, повернення земельної ділянки - задоволити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Олександрійської сільської ради № 40 від 05 червня 2018 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність".

Скасувати рішення державного реєстратора від 23 серпня 2018 року № 42683006 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 за ОСОБА_6 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 17 вересня 2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рибак Юлією Василівною і зареєстрований в реєстрі за № 6955.

Скасувати рішення державного реєстратора від 17 вересня 2019 року № 48723036 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381 за ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 повернути до земель запасу Олександрійської сільської ради Рівненського району земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий номер :08:035:0381.

Стягнути з Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь Рівненської обласної прокуратури судовий збір в сумі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Рівненської обласної прокуратури судовий збір в сумі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Рівненської обласної прокуратури судовий збір в сумі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 33 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури, що знаходиться за адресою: вул.Гарна, № 29, м.Рівне, Рівненської області, .

Відповідач - Олександрійська сільська рада Рівненського району Рівненської області, що знаходиться за адресою: вул.Свято-Преображенська, № 66, с.Олександрія, Рівненського району Рівненської області, .

Відповідач - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 13 жовтня 2021 року органом 5610, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспортні дані суду не відомі, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, що знаходиться за адресою: вул.Симона Петлюри, № 37, м.Рівне, код .

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2023 року.

Суддя Остапчук Л.В.