Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/687/22
Провадження № 2/553/1001/2023
У Х В А Л А

Іменем України

28.02.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката ВЕРЕЩАГІНА Дмитра Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У квітні 2022 року до суду надійшла позовна заява адвоката Верещагіна Д.Б. в інтересах ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди. Позивач вказує, що ОСОБА_2 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 14.08.2009 за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Починаючи з березня 2019 року і по даний час ОСОБА_2 перебуває у ДУ "Сумський слідчий ізолятор" на підставі ухвал Роменського міськрайонного суду від 20.03.2019 року, 05.11.2019 року, 14.05.2021 року. Позовні вимоги полягають у порушенні відповідачами вимог положень КПК України, введеного у дію Законом України № 1000-05 від 28.12.1960, який діяв на час застосування у 2009 році до ОСОБА_2 заходів кримінального примусу.

Так, 08.02.2009 року ОСОБА_2 був затриманий у ході розслідування кримінальної справи № 68090042, порушеної за ознаками складу злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, на підставі ст.115 КПК України (1960 року). Ухвалами Балаклійського районного суду Харківської області від 11.02.2009 року ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та у подальшому такий строк продовжувався до 4 місяців до 08.06.2009 року. Слідчим та прокурором строк тримання ОСОБА_2 під вартою не продовжувався, а тому граничною датою його тримання під вартою була 08.06.2009 року, оскільки у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 156 КПК України (1960 року), строк тримання під вартою під час досудового розслідування закінчується в день надходження справи до суду.

У подальшому 09.06.2009 року, тобто після закінчення процесуальних строків розслідування кримінальної справи № 68090042 і тримання ОСОБА_2 під вартою, прокурором відповідно до вимог ст. 229 КПК України (1960 року) складено обвинувальний висновок та направлено кримінальну справу до Апеляційного суду Харківської області супровідним листом заступника прокурора області вих. № 04/2/4-2885-09. На даному листі наявний відтиск штампу суду вх. №1-87 від 09.06.2009 та віза голови суду від 11.06.2009 року щодо доручення розгляду справи судді Орловій С.О. Листом судді за вих. № 1-2009 від 19.06.2009 кримінальну справу призначено до розгляду на 24.06.2009 року. Відтак, обвинувальний висновок по вказаній справі складався поза межами визначених ст.ст. 120, 156 КПК України (1960 року) строків слідства, а тримання під вартою ОСОБА_2 у період часу з 8 по 9 червня 2009 року здійснювалося за відсутності правових підстав. У той же час за наявності факту закінчення 08.06.2009 року строку тримання ОСОБА_2 під вартою і ненадходження станом на таку дату постанови судді про продовження строку тримання останнього під вартою або супровідного листа прокурора про перерахування справи за судом, обвинувачений не звільнений з-під варти, хоч відповідно до вимог ч. 11 ст. 156 КПК України (1960 року) і ч. 1 п. 4 ст. 20 Закону України № 3352-ХІІ від 30.06.1993 "Про попереднє ув`язнення" це повинен був здійснити начальник ДУ "Харківський слідчий ізолятор" негайно.

При розрахунку розміру завданої моральної (немайнової) шкоди позивач виходить із тривалості часу 156 місяців, упродовж якого він необґрунтовано тримався під вартою, сукупності завданих такими діями правоохоронних органів відповідачів - життєвих незручностей, а саме: погіршення психологічного стану здоров`я, додаткових лікувань, втрати почуття справедливості та невпевненості у сьогоденні.

Просить стягнути на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок Державного бюджету України шляхом списання казначейством коштів із рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області у сумі 387000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення службовими особами Харківської обласної прокуратури і ДУ "Харківський слідчий ізолятор" вимог законодавства при застосуванні заходів кримінального примусу до ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 10.10.2022 року справу прийнято до свого провадження, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засіданні.

У листопаді 2011 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Верещагіна Д.Б. в інтересах ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог разом з позовною заявою, де позовні вимоги викладено в наступній редакції - стягнути на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок Державного бюджету України шляхом списання казначейством коштів із рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області у сумі 1 (одна) гривня на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення службовими особами Харківської обласної прокуратури і ДУ "Харківський слідчий ізолятор" вимог законодавства при застосуванні заходів кримінального примусу до засудженого ОСОБА_2 .

Представник відповідача ДУ "Харківський слідчий ізолятор" у листопаді 2022 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги, наголосив на тому, що позивач був заарештований 08.02.2009 року керуючись ст. 115 КПК України (1960 року) за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, постановою Балаклійського районного суду Харківської області йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався постановами вказаного суду до 08.06.2009 року, а в цей же день 08.06.2009 року справу прокуратурою Харківської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 направлено для розгляду до Апеляційного суду Харківської області, в межах строку, визначеного ст. 156 КПК України (1960 року). Надані позивачем до позовної заяви додатки не відповідають чинному законодавству України, не відповідають встановленому порядку засвідчення копії, вимогам ст. 95 ЦК України, згідно з якою письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позивачем не надано суду доказів щодо незаконного тримання під вартою, зокрема, рішення суду, де зазначено про незаконність тримання під вартою, звільнення з-під варти. Не надано позивачем жодного належного та допустимого доказу завдання позивачу моральних страждань, не зазначено, в чому вони полягали, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Наголосив, що розмір відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягів страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин, зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступеню зниження престижу, ділової репутації та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також з урахуваннями засад розумності, виваженості та справедливості. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному осбязі.

В судовому засіданні позивач заявив про доцільність витребування з Харківського апеляційного суду кримінальної справи № 1-87/2009 для дослідження оригіналів документів, ксерокопії яких приєднано до позовної заяви, та усунення розбіжностей з даними, наведеними представником відповідача ДУ "Харківський слідчий ізолятор" щодо дати направлення справи для розгляду п суті. Представник позивача підтримав заявлене клопотання.

Представники відповідачів, будучи належним чином та завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

При вирішенні клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

В ч. 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Враховуючи викладене, виходячи з підстав та предмету позовних вимог ОСОБА_2 , змісту заперечень відповідача проти позовів, з огляду на обґрунтування клопотання, наведене позивачем, доцільність дослідження матеріалів кримінальної справи № 1-87/2009 для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 84 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати з архіву Харківського апеляційного суду матеріали кримінальної справи № 1-87/2009 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна