Провадження № 2-о/127/193/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , яка діє інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, заява про видачу обмежувального припису подається до суду у порядку, передбаченому главою 13 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені ст. ст. 350-1, 350-2, 350-3, 350-4 ЦПК України.

За змістом ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до пунктів 3, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких до яких належать 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч.3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Так, звертаючи до суду з даною заявою ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 , яка є донькою заявника, вчинила щодо своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, а тому просить встановити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 .

Разом з тим, заявником до матеріалів заяви не долучено доказів того, що на відносини між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поширюється дія Закону України статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у родинних відносинах, що позбавляє суд можливості встановити право заявника звертатись до суду із заявою встановлення обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Окрім цього, звертаючись із даною заявою про видачу обмежувального припису в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , зазначає, що працівники поліції у зв`язку із протиправними діями ОСОБА_3 винесли терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 24.03.2023 року, серії АА№093934. Однак даного доказу ОСОБА_1 до матеріалів заяви не долучила.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, та строки розгляду даної категорії справ, заяву слід залишити без руху і надати заявнику строк два дні з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 175, 177, 185, 295 - 299, 350-1 - 350-5 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про видачу обмежувального припису- залишити без руху, надавши заявнику строк протягом двох днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: