ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 680/387/22

Провадження № 22-ц/4820/625/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2023 року (суддя Яцина О.І.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до Новоушицької селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який на момент смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_5 .

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розміщені на території Пилипковецького старостинського округу.

16 травня 2005 року ОСОБА_4 склав заповіт та заповів позивачу земельні ділянки розміром 1,22 гектари та 0,68 гектари, майновий пай та ощадні вклади з відсотками та компенсацією, що знаходяться в Ощадбанку.

Проте у встановлений строк позивач не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а звернувся лише 09 червня 2022 року після чого отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва, по причині пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки про те, що померлий за життя склав заповіт на його користь він довідався від родичів у листопаді 2011 року, коли заповіт був повернутий братом. Не знаючи про наявність заповіту, він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, у період з 22 лютого 2006 року по 02 березня 2006 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні у Новоушицькій ЦРЛ, а строк подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 25 лютого 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , а після її смерті спадщину прийняв молодший син ОСОБА_6 , після смерті якого спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2 .

Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2022 року замінено первісного відповідача Новоушицьку селищну раду Хмельницької області на ОСОБА_2 .

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції, виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 .. Позивач ОСОБА_3 навіть у разі необізнаності про наявність заповіту на його користь не був позбавлений можливості у встановлений законом строк реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги за законом.Інша обставина, а саме те, що у період з 22 лютого 2006 року по 02 березня 2006 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні у Новоушицькій ЦРЛ, не свідчить про категоричну неможливість позивача звернутися до нотаріуса, оскільки він не безвідривно знаходився на лікуванні. Водночас позивач звернувся до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину лише 09 червня 2022 року, тобто майже через 17 років після смерті батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким визначити ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття спадщини у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування скарги зазначив, що в судовому засіданні відповідачка пояснила, що ОСОБА_3 та померла мати ОСОБА_5 перебували у конфліктних відносинах, після смерті батька вони лише тричі зустрічались, заповіт перебував у володінні ОСОБА_5 , що підтверджує обставини вказані позивачем щодо незнання про існування заповіту на його користь. На думку апелянта, висновок суду, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини без поважних причин є помилковими.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Соловей О.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , батько позивача (а.с.10,50).

ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , разом із своєю дружиною ОСОБА_5 (а.с. 13, 18).

16 травня 2005 року ОСОБА_4 заповів земельну ділянку, майновий пай та ощадні вклади позивачу, ОСОБА_3 (а.с.11,12).

Із копії державного акта про право власності на земельну ділянку серії ХМ №095449 вбачається, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 0,68 га на території Пилипковецької сільської ради (а.с.16,17).

Відповідно до довідки виданої КНП Новоушицька ЦРЛ від 02 березня 2021 року ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні в хірургічному відділі з 22 лютого 2006 року по 02 березня 2006 року з приводу побутової травми та йому проводилися фізіотерапевтичні процедури (а.с.14).

Відповідно до постанови нотаріуса від 09 червня 2022 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини (а.с.19).

Згідно відповіді на запит №55/01-16 від 16.06.2022 року, наданої приватним нотаріусом Коха О.В., спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с.35, 36).

ОСОБА_5 , мати позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із матеріалів спадкової справи № 244-2017, заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що 23 червня 2017 року ОСОБА_3 подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , який є сином ОСОБА_5 , подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після її смерті, а 01 серпня 2017 року відкликав свою заяву та прийняв спадщину за заповітом (а.с.46-55).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №338/2018 після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 , яка є його дочкою (а.с.69-73).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Встановивши, що позивач є сином померлого ОСОБА_4 , а тому незалежно від наявності заповіту на його ім`я, він у випадку, якщо бажав би прийняти спадщину, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак таку заяву у шестимісячний строк не подав, а інші обставини пропуску строку на прийняття спадщини, на які він посилався, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини.

Висновки суду не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених в апеляційній скарзі постановах.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк