ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2192/23 Справа № 192/331/22 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О.О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Тітова О.О.) , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24 квітня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано: Заяву № на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2605081; Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що разом становлять Кредитний договір № .

Відповідно до Кредитного договору № від 24 квітня 2018 року сума наданого відповідачу кредиту 39006,30 грн., строк користування 24 місяці, проценти за користування кредитом 0, 01 відсотків, щомісячні проценти 3,00 відсотки від суми кредиту.

Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами, примірник заяви та паспорту підписав та отримав.

Кредит надано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, визначений договором.

24.04.2018 року відповідач був письмово повідомлений про те, що право вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року.

Також, 29.07.2020 АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № б/н та Реєстр прав вимоги до договору факторингу № б/н від 29.07.2020.

Відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 16.02.2022 року утворилась заборгованість - 67231,61 грн., яка складається з: заборгованості по основному боргу 38989,62 грн.; заборгованості по процентам 6,10 грн.; заборгованості по комісії 11966,14 грн.; заборгованості по пені за період з 24.04.2018 року по 29.07.2020 року 10169,75 грн., заборгованості по штрафу 6100,00 грн.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № від 24.04.2018 в розмірі 67231 грн. 61 коп. та витрати зі сплати судового збору 2481,00 грн.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 24.04.2018 в розмірі 67231 грн. 61 коп. відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» зазначив, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не доведення позивачем правомірності грошової вимоги до відповідача, за якою вона була переуступлена від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК», оскільки позивачем було надано копію договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 року та копію витягу з реєстру до договору. На підставі наведеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вважає, що право вимоги за кредитним договором від 24.04.2018 року правомірно перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК» за договором відступлення права вимоги від 07.10.2016 року, тобто банк став новим кредитором боржника ОСОБА_1 .

Неправильним, на думку апелянта, є висновок суду першої інстанції про недоведеність обсягу права вимоги у нового кредитора та відсутність у розрахунку заборгованості посилань на умови договору та підставу її нарахування, оскільки представником позивача було надано копію виписки з кредитного рахунку, яка підтверджує наявність кредитних правовідносин між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК». Виникнення заборгованості та її розмір підтверджується розрахунком та випискою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.

03 січня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі сторони отримали електронною поштою .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи

Повідомлення сторони отримали електронною поштою та через сайт «Судова влада».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 67231,61 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Проте, вказаним вимогам рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року не відповідає.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що суд вважає недоведеним наявність обсягу прав нового кредитора - АТ «ТАСКОМБАНК» для визначення заборгованості відповідача, виходячи із суми кредиту 39006,30 грн.; розрахунок заборгованості проведено із не підтвердженої суми кредиту, у зв`язку з чим перевірити дійсну заборгованість відповідача за кредитним договором не виявляється можливим.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 підписано заяву № на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2605081, заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що разом становлять Кредитний договір № .

Відповідно до кредитного договору № від 24 квітня 2018 року сума наданого відповідачу кредиту 39006,30 грн., строк користування 24 місяці, спосіб та строк надання безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладення договору, проценти за користування кредитом: початковий процент 12,87%; 25 грн./м від суми кредиту 4016,34 грн., щомісячні проценти 3% від суми кредиту згідно з графіком платежів; річні проценти 0, 01% від суми боргу за договором.

Відповідач систематично не виконував умови кредитного договору, не вносив платежі і у встановлений договором строк кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 67231,61 грн.

Як вбачається із договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір про відступлення права вимоги .

Відповідно до пункту 2.2 вказаного вище договору, сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальника, а Новий кредитор зобов`язаний набути такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників.

Згідно з пунктом 9.2 вказаного вище договору, цей договір діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язано за договором.

Пунктом 9.4 вказаного вище договору передбачено, що у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору, жодна із сторін не ініціювала його розірвання договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Матеріали справи містять Реєстр прав вимоги до Договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 (а.с. 16).

Також позичальник ОСОБА_1 24.04.2018 року був ознайомлений про відступлення прав вимог, про що свідчить його підпис на повідомленні (а.с. 18).

Згідно з пунктом 5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2605081 сукупна вартість кредиту включає початковий процент, який становить 12,87% від суми кредиту, щомісячні проценти, які становлять 3% від суми кредиту та річні проценти у розмірі 0,01 % від суми кредиту (а.с. 7).

Як вбачається із частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.07.2020 року у справі № 754/17518/15-ц, провадження № 61-17132св18.

Також 29 липня 2020 року між Акціонерним товариством Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу б/н, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за рядом кредитних Договорів, зокрема за договором укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 25 29).

Як вбачається із Акту прийому передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № б/н від 29 липня 2020 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 3881 кредитних договорів, після чого, з урахуванням пункту 2.1 Договору факторингу № б/н від 29.07.2020 року, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги боргу від Позичальників і Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх боргів (а.с. 30). Також матеріали справи містять Реєстр прав вимоги від 29.07.2020 року (а.с. 31).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було направлено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повідомлення вимога про кредитному договору № від 24.04.2018 року (а.с. 33) та досудова вимога (а.с. 34).

Що стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, то Дніпровський апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Надані банком виписки за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.05.2021 року № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689св21.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № від 24.04.2018 року станом на 29.07.2020 року вбачається, що заборгованість по тілу кредиту складає 38989,62 грн., заборгованість по відсоткам 6,10 грн., штраф за період з 24.04.2018 року по 29.07.2020 року в розмірі 6100,00 грн., а всього 45095,72 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Дана заборгованість підтверджується також банківськими виписками з рахунку позичальника (а.с. 90 - 92).

Що стосується заборгованості по комісії в розмірі 11966,14 грн., то апеляційний суд вважає в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2605081 стягнення комісії не передбачено.

Відносно стягнення пені за період з 24.04.2018 року по 29.07.2020 року в розмірі 10169,75 грн., то в цій частині Дніпровський апеляційний суд вважає, що вимоги позивача недоведені, оскільки із Паспорту кредиту вбачається, що пеня за прострочення виконання зобов`язання подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення (а.с. 9); із розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені складає 34, 35, 36, 33, 31, 27 відсотка (а.с. 21 23).

Крім того, позивач не надав до суду банківську виписку по розміру заборгованості по пені.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача в розмірі 45095,72 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 2481 ,00 грн. (а.с. 5), за подання апеляційної скарги 3721,55 грн. (а.с. 89), а всього 6202,55 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 4160,05 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за кредитним договором від 24.04.2018 року станом на 29.07.2020 року в розмірі 45095,72 (сорок п`ять тисяч дев`яносто п`ять) грн. 72 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4160 (чотири тисячі сто шістдесят) грн. 05 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: