ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/137/22 Номер провадження 22-ц/814/1910/23Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Даценко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Салашного Михайла Олексійовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року, ухвалене суддею Сініциним Е.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є власником 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2017, що зареєстроване в реєстрі за № 904. Інші 3/4 частки квартири належать відповідачу ОСОБА_2 , який фактично проживає у зазначеній квартирі. Він намагався потрапити до своє власності, але відповідач обмежив його у користуванні квартирою, шляхом заміни замків.

Позивач зазначає, що його обмеження у користуванні зазначеною квартирою є незаконним, з приводу чого він неодноразово звертався в поліцію, внаслідок чого його було проінформовано про можливість звернення до суду щодо захисту своїх цивільних прав, у зв`язку із чим позивач просить усунути перешкоди в користуванні зазначеною квартирою шляхом вселення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Михайло Салашний подав на вказане рішення апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Посилається на те, що суд першої інстанції вирішив справу згідно норм матеріального права, які не регулюють правовідносини між сторонами. Крім цього суд неповно встановив обставини справи.

Вважає, що позивачем доведено наявність порушених прав відповідачем та він підлягає вселенню до спірного житлового приміщення, в якому йому належить на праві власності 1/4 частина.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача та без змін рішення місцевого суду, яке вважає обґрунтованим.

Сторони повідомлені про розгляд справи на електронні адреси.

Відповідач до суду не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Отже, учасники справи, які не з`явилися до суду, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, зокрема в порядку ч. 6, п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Салашного М., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, і вказане вбачається з матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності у розмірі частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмірі частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2017 року, що зареєстроване в реєстрі за № 904.

Згідно технічного паспорту та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 292441399, спірна квартира має загальну площу 47,9 кв.м., житлову 27,1 кв.м., та складається з двох кімнат.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні належною позивачу на праві спільної часткової власності квартирою, а також те, що належна ОСОБА_1 доля в спірній квартирі є меншою ніж норма жилої площі на одну особу, визначена статтею 47 ЖК України

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

За положеннями статті 47 Конституції України та статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Приймаючи до уваги те, що позивач є власником частини квартири АДРЕСА_3 , він має право користування належним йому майном та наділений правом вимагати усунення перешкод у здійсненні їм своїх прав.

Висновок суду, що відповідач не чинить позивачу перешкоди у користуванні належною їм на праві власності квартирою, спростовується зверненнями ОСОБА_1 до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо перешкод у користуванні квартирою, а також підтверджується позицією відповідача ОСОБА_2 , викладеною у відзиві на позовну заяву та апеляційну скаргу, згідно якої спільне проживання сторін у даній квартирі є неможливим через недотримання санітарно-гігієнічних та морально-етичних норм, а вселення позивача завдасть шкоди інтересам відповідача.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду, щодо неможливості встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 , відповідно до належних сторонам часток, оскільки відповідна судово-будівельна експертиза з цих питань судом не призначалась.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні належною йому на праві спільної часткової власності квартири, шляхом вселення. Тому рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 сплатив за подачу позовної заяви 908,00 грн судового збору та 1362,00 грн за подачу апеляційної скарги, а всього поніс витрати зі сплати судового збору на загальну суму 2270,00 грн (а.с. 1, 71).

Колегія суддів в ході розгляду цієї справи дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги представника позивача адвоката Салашного М.О., скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року, ухвалення нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

За таких обставин та на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню 2270,00 грн в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Салашного Михайла Олексійовича задовольнити .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 липня 2022 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_3 , шляхом вселення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28.02.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук