Справа № 242/2221/21
Провадження № 2/242/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н. О., за участю секретаря судового засідання Клименко А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором, який було укладено зі спадкодавцем ОСОБА_2 . Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9400,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 12.06.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої селидівської державної нотаріальної контори та 24.06.2020 року позивачем отримана відповідь. 21.09.2020 року позивачем до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було вчинено. Станом на день смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 01.11.2013 року становить - 8577 грн. 60 коп., яка складається із простроченої суми за тілом кредиту. На даний час відповідачі ухиляється від виконання зобов`язань та заборгованість за кредитом спадкодавця не погашає. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 , на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2013 року у розмірі 8577 грн. 60 коп., а також витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.05.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.05.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, витребувано від відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 11 грудня 2018 року.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.08.2021 року підготовче засідання по справі відкладено, визнано явку представника позивача АТ КБ «Приватбанк» обов`язковою у підготовче засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.10.2021 року було прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд справи проводити за правилами позовного (загального) провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.01.2022 року продовжено підготовче судове засідання у цивільній справі та витребувано з Першої селидівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосовувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2013 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У зв`язку з чим, суд вважає, що надані позивачем докази дають всі підстави вважати, що 01.11.2013 року між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, даний факт сторонами не заперечується.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 09.11.2020 року заборгованість за кредитним договором Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 01.11.2013 року становить - 8577 грн. 60 коп. яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.

У відповідності до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11.12.2018 року, виданого Виконавчим комітетом Української міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років, про що 11.12.2018 року складено відповідний актовий запис №197.

АТ КБ «Приватбанк» спрямовано на адресу Другої селидівської державної нотаріальної контори претензію кредитора вих. №SAMDN2906 від 20.05.2020 року, яку згідно до квитанції АТ «Укрпошта» Центральний район направлено 12.06.2020 року.

Листом Другої селидівської державної нотаріальної контори № 765/01-16 від 17.06.2020 року, АТ КБ «Приватбанк» було повідомлено, що згідно п. 231 абз. 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затвердженої 03.03.2004 року наказом Міністерства юстиції України №20/5 із змінами, при перевірці спадкової справи, в тому числі за вимогою кредитора, нотаріус за даними Спадкового реєстру повинен перевіряти наявність заведеної спадкової справи, заповіту. Оскільки надання такої інформації зі Спадкового реєстру є платною на підставі абзацу четвертого пункту 5 наказу Міністерства юстиції України від 07.04.2005 року №33/5 «Про затвердження Спадкового реєстру та внесення змін і доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» із змінами внесеними Наказом Міністерства юстиції України від 15.07.2009 року №1263/5 «Про внесення змін до нормативно-правових актів щодо Спадкового реєстру», пропонуємо Вам сплатити квитанції на суму 102,00 гривня та надіслати в нашу адресу.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» спрямовано на адресу ОСОБА_1 лист-претензію кредитора вих. № SAMDN2906 від 07.08.2020 року, яку згідно квитанції ПАТ «Укрпошта» направлено 21.09.2020 року.

У відповідності до листа Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради від 08.06.2021 року №08-4/1022 повідомлено, що за адресою АДРЕСА_1 станом на 11.12.2018 року були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 08.07.2009 року по 18.12.2018 року , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 23.06.1995 року по теперішній час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 06.03.2002 року по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 26.11.2005 року по теперішній час.

У відповідності до листа Другої селидівської державної нотаріальної контори від 22.06.2021 року №691/01-16 згідно до довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була заведена Першою селидівською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56327604 від 28.05.2019 року ОСОБА_2 заповіти, спадкові договори не складав.

Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65269392 від 22.06.2021 року вбачається. Що Першою селидівською державною нотаріальною конторою 28.05.2019 року була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до листа Першої селидівської державної нотаріальної контори від 08.02.2022 року №141/01-16/22 згідно даних Спадкового реєстру Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Першою селидівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №116/2019 від 28.05.2019 року від імені заявника-кредитора АТ «Альфа-Банк».

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), зроблено висновок про те, що «державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації».

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до частин 2, 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 вересня 2019 року у справі 640/6274/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Згідно до листа Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради від 08.06.2021 року №08-4/1022 повідомлено, що за адресою АДРЕСА_1 станом на 11.12.2018 року були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 08.07.2009 року по 18.12.2018 року , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 23.06.1995 року по теперішній час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 06.03.2002 року по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 26.11.2005 року по теперішній час.

Згідно до листа Першої селидівської державної нотаріальної контори від 08.02.2022 року №141/01-16/22 згідно даних Спадкового реєстру Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Першою селидівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №116/2019 від 28.05.2019 року від імені заявника-кредитора АТ «Альфа-Банк».

Отже, відомості про коло спадкоємців, про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість, відсутні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідноправомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинствасуду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідач є спадкоємцем померлого, оскільки відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини та є спадкоємцем першої черги, проте ці обставини достовірно встановлені не були, доказів цього не надано, а сам лише факт реєстрації відповідача за однією адресою з померлим, цей факт не доводить.

Позивач також не надав суду доказів стосовно наявності та обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 .. Матеріали справи не містять даних про наявність у померлого будь-якого майна. Клопотань до суду щодо витребування доказів у справі також не заявлено.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що за відсутності даних про спадкоємство відповідачем після смерті ОСОБА_2 , даних про фактичне прийняття спадщини після його смерті та даних про обсяг і вартість спадкового майна, правові підстави для задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк», як кредитора, в порядку статті 1282 ЦК України відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстав для задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1054, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», юридична адреса - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1 «Д», код за .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.О. Хацько