РІШЕННЯ

Іменем України

22-23.03.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 26503,00 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що 10.02.2019 року о 13.39 год. по вул. Княгині Ольги у м. Львові, ОСОБА_4 керуючи автомобілем BMWX-1 номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, при виїзді на перехрестя не надала перевагу в русі транспортному засобу, який рухався з правого боку, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем Renault Megane номерний знак НОМЕР_2 водієм якого був позивач ОСОБА_3 , завдавши авто, яким керував позивач технічних пошкоджень, чим порушила п.2.3б, 16.12, 1.5 ПДР.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому адміністративному правопорушенні.

26.03.2019 року постановою Франківського районного суду м Львова ОСОБА_4 було визнано винною за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивач звернувся у Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальних збитків.

За замовленням ПрАТ СК «УНІКА» було проведено експертне авто товарознавче дослідження.

Згідно Висновку № 57 експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 при обстеженні 01.03.2019 року та 06.03.2019 року його пошкоджень внаслідок ДТП 10.02.2019 року, в цінах на вказану дату обстеження без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить: 51747,39 грн.

Вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених пошкоджень при обстеженні 01.03.2019 року, 06.03.2019 року його пошкоджень внаслідок ДТП 10.02.2019 року, в цінах на вказану дату обстеження без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить: 22293, 11 грн.

ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила позивачу відшкодування у сумі 21265 грн. 09 коп.

Вартість ремонту автомобіля позивача становить 15 200,00 грн.

Вартість запчастин до автомобіля становить 32 897, 00 грн.

Загальна сума яку позивач витратив на ремонт його автомобіля становить 47 768,67 грн.

Оскільки ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 21 265, 09 грн. то відповідачу залишається відшкодувати позивачу 26 503, 58 грн. (47 768,67-21 265,09 = 26 503,58).

Також, позивач зазначає що дорожньо-транспортна пригода завдала йому значних моральних страждань які виразились у погіршенні здоров`я, необхідності зміни організації свого усталеного способу життя, а також в повсякденних переживаннях його та членів його сім`ї, які він оцінює моральну шкоду у сумі 2 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року відкрито провадження у справі.

Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити у їх задоволені. Просить звернути увагу, що згідно акту прийому передачі виконаних робіт від 23.05.2019 року не вбачається чи була прийнята робота від замовника, дана графа не містить підпису, як і не містить підпису видаткова накладна від 08.04.2019 року в графі отримав. Товарний чек від 13.03.2019 року на суму 6 700,00 грн. та видаткова накладна від 14.03.2019 року також не містять відомостей щодо покупця, тобто з нього не можливо встановить чи дійсно платником був ОСОБА_3 . Відтак заявлені позивачем позовні вимоги вважає необґрунтованими та таким, що не знайшли свого доказового підтвердження матеріалами справи.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них доказі, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено 10.02.2019 року о 13.39 год. по вул. Кн. Ольги, 74 у м. Львові, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем BMWX-1 номерний знак НОМЕР_1 , проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, при виїзді на перехрестя не надала перевагу в русі транспортному засобу, який рухався з правого боку, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем Renault Megane номерний знак НОМЕР_2 завдавши йому механічних пошкоджень, чим порушила п. 2.3б, 16.12, 1.5 ПДР.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винною за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_4 судового збору в розмірі 384, 20 грн.

Згідно ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку №57 експертного товарознавчого дослідження за зверненням ПрАТ СК «УНІКА» від 11.03.2019 року пошкодження автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 виявлені після ДТП 10.02.2019 року, які визначені при його обстеженні 01.03.2019 року, 06.03.2019 року зазначені у пункті 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених при обстеженні 01.03.2019 року, 06.03.2019 року його пошкоджень внаслідок ДТП 10.02.2019 року, в цінах на вказану дату обстеження без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 51 747,39 грн.

Ринкова вартість автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 на 10.02.2019 року до моменту пошкодження у ДТП, становить: 203 033,60 грн.

Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент його пошкодження у ДТП 10.02.2019 року становить Е3=0,70.

Вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених при обстеженні 01.03.2019 року, 06.03.2019 року його пошкоджень внаслідок ДТП 10.02.2019 року в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 22 293,11 грн.

ПрАТ СК «УНІКА» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 21 265,09 грн.

Разом з тим, позивач вважає виплачену суму не достатньою для відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля BMWX-1 була застрахована Полісом № АК8043375 у ПрАТ «СК «УНІКА», що вбачається з відкритих джерел.

Однак, суд звертає увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином, якщо у заподіювача шкоди є діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий має звернутись до страхової компанії винуватця ДТП за страховим відшкодуванням, а у разі безпідставної не виплати такого відшкодування - з відповідним позовом до суду.

Саме такий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц.

Суд звертає увагу, що внаслідок суттєвої різниці у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначених ПрАТ СК «УНІКА» та експертом Галамай Богданом Івановичем у висновку № 57 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.03.2019 року, між ОСОБА_5 та ПрАТ СК «УНІКА» фактично виникає спір щодо розміру страхового відшкодування.

Однак, судом достовірно встановлено, що позивач не звертався до ПрАТ СК «УНІКА» з вимогою щодо виплати страхового відшкодування в розмірі, визначеному у відповідності до висновку експерта № 57 від 11.03.2019 року.

При цьому, позивач не погодився з вартістю відновлювального ремонту, визначеному ПрАТ СК «УНІКА» у розмірі 21 265,09 грн. (у відповідності до якого і був розрахований розмір страхового відшкодування), та заявив позовні вимоги безпосередньо до ОСОБА_4 в розмірі, визначеному відповідно до висновку експерта №57 від 11.03.2019 року.

Судом достовірно встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між розміром вартості відновлювального ремонту. Зокрема, вартість ремонту автомобіля позивача становить 15 200,00 грн. Вартість запчастин до автомобіля становить 32 897, 00 грн. Загальна сума яку позивач витратив на ремонт його автомобіля становить 47 768,67 грн. Оскільки ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 21 265, 09 грн. то відповідачу залишається відшкодувати позивачу 26 503, 58 грн. (47 768,67-21 265,09 = 26 503,58).

Однак, суд звертає увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В свою чергу сума визначена безпосередньо експертом ОСОБА_6 вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених при обстеженні 01.03.2019 року, 06.03.2019 року його пошкоджень внаслідок ДТП 10.02.2019 року в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить: 22 293,11 грн., та не є сумою страхового відшкодування, яка визначена ПрАТ «СК «УНІКА» або судом.

При цьому, ПрАТ «СК «УНІКА» до участі в справі стороною позивача не залучена взагалі. В ході підготовчого провадження у справі стороною позивача не заявлялось клопотань про залучення ПрАТ «СК «УНІКА» до участі в справі в якості співвідповідача. Внаслідок чого стороною позивача на відповідача ОСОБА_4 покладається надмірний тягар доведення можливої правомірності визначення розміру відновлювального ремонту з боку ПрАТ «СК «УНІКА», та заперечення щодо визначення розміру відновлювального ремонту відповідно до висновку експерта №57 від 11.03.2019 року.

За вищевикладених обставин та умов, вимога до ОСОБА_4 як до особи, винної за заподіяння шкоди, про стягнення 26 503, 58 грн. матеріальної шкоди є передчасною.

Відтак суд приходить до переконання, що підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_3 рішення страховика про здійснення страхового відшкодування на загальну суму 21 265,09 грн. не оскаржував і в судовому порядку спір щодо страхового відшкодування не розглядався.

Як вказується позивачем ним було проведено ремонт автомобіля та здійснено витрати на ремонт на суму 47 768, 67 грн.: з них 15200,00 грн. становить вартість ремонту його автомобіля, 32897,00 грн. становить вартість запчастин до автомобіля.

Нормами ч.1 ст. 15 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема шляхом звернення до суду.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону №1961-IV, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

В силу положень ст. 29 вищезазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, в Законі №1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Докази, які були надані позивачем щодо вартості ремонту та вартості запчастин суд оцінює критично, оскільки з акту прийому передачі виконаних робіт від 23.05.2019, не вбачається чи була прийнята робота від замовника, дана графа не містить підпису, як і не містить підпису видаткова накладна від 08.04.2019 в графі отримав.

Товарний чек від 13.03.2019 року на суму 6700,00 грн. та видаткова накладна від 14.03.2019 року також не містять відомостей щодо покупця, тобто з нього не можливо встановить чи дійсно платником був ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що згідно висновку експерта Галамай Б.І. №57 від 11.03.2019 року на перше запитання які пошкодження отримав автомобіль Renault Megane 111 1,6 D 5dr 5МТ ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП 10.02.2019 року, експерт серед множинних пошкоджень встановив зокрема пошкодження бампера: облицювання переднього бампера (0281) пошкоджений заміна; накладка переднього бампера (0287) пошкоджений з лівої сторони заміна; накладка декоративна переднього бампера ліва зовнішня, внутрішня, середня (0291) зламана заміна (а.с. 21). Однак, з поданих суду видаткових накладних, рахунків (а.с.35- 39) встановити, які саме проведені з бампером заміна такого загалом чи фарбування встановити не вбачається за можливе. Крім того, у видатковій накладній №1 від 08.04.2019 року містяться товари, зокрема антена, які відсутні в переліку пошкоджень, згідно висновку експерта Галамай Б.І. №57 від 11.03.2019 року.

А також полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_4 (винуватця ДТП) суду також не надано. Отже, в даному випадку, встановити чи розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, не вбачається за можливо.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому за положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми, як зазначено у положеннях ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо виплати матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки такі не знайшли свого підтвердження матеріалами справи..

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч.3ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістомст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.3 постанови №4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Пунктом 5постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивач в своєму позові зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральних страждань які виразилися у погіршенні його здоров`я, необхідності організації його усталеного способу життя, а також в повсякденних переживаннях його та членів його сім`ї. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 2000,00 грн.

Моральна шкода полягає саме в моральних переживань, проте у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, позивач жодним належним та допустимим доказом (висновки експерта-психолога), не підтвердив факт отримання саме моральних страждань або якихось моральних переживань, крім того не надано підтвердження зміни його звичайного ритму життя, до того ж з наведених тверджень позивача суду не зрозуміло саме з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у розмірі 2000,00 грн. та не надав доказів на підтвердження такої шкоди.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди саме у розмірі 2 000,00 грн., а отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., також, не підлягають задоволенню.

Судові витрати залишити на рахунку позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 255, 256, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2023 року.

Суддя Мартьянова С.М