Справа № 461/2494/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2868/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Мисько Х.М. від 30 травня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №D44.21653.005143284 від 12.04.2019 року в сумі 54 243,242 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 270,00 грн. судового збору.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суд міста Львова від 30.05.2022 року та відмовити AT «Ідея Банк» у задоволенні позовних вимог повністю.

Вважає, що в даному випадку порушена підсудність розгляду справи, оскільки справа мала розглядатися в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області за місцем її реєстрації та проживання, посилання позивача на приписи ч.8 ст.28 ЦПК України та на п.9.22 Договору щодо виконання такого за місцем знаходження банку є неправомірним, оскільки: вказаний пункт у договорі відсутній; наданий позивачем Договір комплексного обслуговування, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки відповідач такого не підписував та не ознайомлений з правилами та умовами такого; банком надано не завірений та не підписаний Договір комплексного банківського обслуговування, який між сторонами не узгоджено. А розмішений на сайті договір комплексного банківського обслуговування періодично змінюється позивачем в односторонньому порядку. Докази мають надаватися належним чином засвідчені. Правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті неодноразово змінювалися з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто банк міг додати до позовної заяви Договір комплексного банківського обслуговування, в будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для. задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував час припинення нарахування відсотків. Щодо нарахованої плати за обслуговування кредиту 1 217,94 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 12 879, 94 грн., звертає увагу на те, що оскільки надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Операція з обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється ним при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. За вказаних обставин, позичальнику було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, 1 Закону України «Про споживче кредитування», 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та задовольняючи позов, виходив з того, що 12.04.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №D44.21653.005143284. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 45 960,00 грн. зі сплатою 20 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами №3177832, 3177838. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 27.01.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 54 243,24 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 30.12.2020 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 27.01.2021 року. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіальних ордерів №3177832, 3177838. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_2 був здійснений 30.12.2020 року. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 54 243,24 грн. та складається з простроченого боргу - 34 332,24 грн., простроченого боргу - 3 221,26 грн., прострочених процентів - 2 525,68 грн., строкових процентів - 61.02 грн., нарахованої плати за обслуговування кредиту 1 217,94 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 12 879, 94 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів 5,16 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 11.12.2020 року вих. №12.4.2№ D44.21653.005143284, на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_1 належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Суд прийшов до висновку, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду, а тому підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають.

У березні 2021 року представник АТ «Ідея Банк» - Заставна О.В. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №D44.21653.005143284 від 12.04.2019 року в сумі 54 243,242 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 270,00 грн. судового збору.

В обґрунтування поданого позову покликалася на те, що 12.04.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №D44.21653.005143284. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 45 960,00 грн. зі сплатою 20 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 27.01.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 54 243,24 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 30.12.2020 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 27.01.2021 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 11.12.2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Із наведеного вище вбачається, що позов поданий з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до ч.8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Вказують, що пунктом 9.22. Договору визначено, що Договір кредиту виконується за місцем знаходження банку: 79008, м. Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11, та у випадку спору між сторонами за цим Договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання Кредитного договору. Відтак, позивач пред`явив цей позов до Галицького районного суду м. Львова.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2021 року АТ «Ідея Банк» подано позовну заяву до Галицького районного суду м. Львова та ухвалою вказаного суду від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №D44.21653.005143284, який був підписаний сторонами.

Вказаний договір не містить даних щодо місця його виконання та такий договір також не містить п. 9.22. на який посилається позивач, згідно якого Договір кредиту виконується за місцем знаходження банку: 79008, м. Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11, та у випадку спору між сторонами за цим Договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання Кредитного договору.

Натомість такий пункт міститься в публічній пропозиції АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка була додана до позовної заяви.

Однак, вказана публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підписана відповідачкою.

Крім цього, 29.09.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про передачу справи за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

В обґрунтування клопотання зазначав, що посилання позивача на приписи ст. 28 ч.8 ЦПК України та на пункт 9.22 Договору щодо виконання договору за місцем за місцем знаходження банку є неправомірними, оскільки в укладеному між сторонами договір кредиту та страхування від 12.04.2019 року пункт 9.22 відсутній; наданий позивачем до суду Договір комплексного банківського обслуговування, який містить саме вказаний пункт не може бути прийнятий судом до уваги так як відповідач по страві з вказаними правилами та умовами ознайомлений не був, будь-яких підписів не ставив, банк самостійно змінює їх без будь-яких узгоджень з клієнтом; банк надав не завірений та не підписаний Договір комплексного банківського обслуговування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю публічну пропозицію АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з нею, підписуючи Договір кредиту та страхування 12.04.2019 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо місця виконання договору.

Враховуючи вказане, публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка міститься в матеріалах даної справи не визнається відповідачкою та не містять її підпису, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.04.2019 року.

Відповідно, в порушення вказаних норм процесуального закону судом першої інстанції було відкрито провадження у справ за місцем виконання договору та завершено розгляд справи, яка була йому не підсудна.

Згідно ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Як, також, вбачається із матеріалів справи відповідачка ОСОБА_1 посилалася на непідсудність справи Галицькому районному суду м. Львова та подавала клопотання в особі свого представника про передачу справи за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Однак, Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 20 грудня 2021 року відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання та посилаючись при цьому на ч.8 ст.28 ЦПК України не звернув увагу на те, що дана справа йому не підсудна, оскільки у даному випадку слід застосовувати ч.1 ст. 27 ЦПК України, згідно якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає, що в даному випадку справа не була розглянута судом, встановленим законом, в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, згідно змісту якої: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Висловлювання ж «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, повноважень судів щодо розгляду певних справ, тощо .

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення прийняте судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), а також враховуючи, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачки ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що територіально належить до Олександрійського району Кіровоградської області, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати, а справу направити для розгляду за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Відповідно слід вважати, що оскаржуване рішення постановлено без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи та вимог закону.

Вказаним слід визнати апеляційну скаргу частково обґрунтованою та задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.5, 378, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2022 року - скасувати.

Справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - направити для розгляду за встановленою законом підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра