З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - Харабадзе К. Ш.,
за участю секретаря - Гаврись В.В.,
Справа № 545/5873/22
Номер провадження № 2/545/572/23
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що ним було передано в борг відповідачу грошові кошти за розписками: 18.05.2018 у розмірі 22 000 доларів США з обов`язком повернути борг не пізніше 2020 року; 28.07.2018 у розмірі 36 000 доларів США з обов`язком повернути борг не пізніше 2020 року; 05.10.2018 у розмірі 44 000 доларів США з обов`язком повернути борг не пізніше 2020 року; 02.02.2019 у розмірі 35 000 доларів США з обов`язком повернути борг не пізніше 01.12.2019. На дату отримання грошових коштів за розписками долар по відношенню до гривні за курсом НБУ становив: 18.05.2018 USD (долар США) 26.2 грн.; 28.07.2018 USD (долар США) 26.6 грн.; 05.10.2018 USD (долар США) 28.2 грн.; 02.02.2019 USD (долар США) 27.7 грн. Станом на момент отримання грошових коштів за курсом Національного банку України: 22 000 доларів США є еквівалентом 576 400 грн. на 18.05.2018; 36 000 доларів США є еквівалентом 957 600 грн. на 28.07.2018; 44 000 доларів США є еквівалентом 1 240 800 грн. на 05.10.2018; 35 000 доларів США є еквівалентом 969 500 грн. на 02.02.2019. Загалом 137 000 доларів США. На день складання позову (05.11.2022), борг у розмірі 137 000 грн. є еквівалентом 5 009 898.2 грн. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем було надано особисті письмові розписки із зазначенням умов їх повернення. Незважаючи на досить тривалий час користування позиченими грошовими коштами, відповідач не повернув отримані кошти, хоча за розписками строки повернення скінчилися. Неодноразові звернення позивача з проханням виконувати обов`язки щодо повернення грошових коштів, отриманих за розписками, відповідачем ігноруються, а строки повернення боргу не дотримуються. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5 009 898.2 грн. у рахунок погашення боргу за розписками від 18.05.2018, 28.07.2018, 05.10.2018, 02.02.2019, а також судові витрати у розмірі 40 000 гривень.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причину неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов, будь-яких клопотань не подав.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також, що позичальник зобов`язується повернути позику.
Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Як вбачається з письмової розписки від 18.05.2018 ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 у сумі 22 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути не пізніше 2020 року /а.с.16/.
Відповідно до письмової розписки від 28.07.2018 ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 у сумі 36 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути не пізніше 2020 року /а.с.17/.
Згідно письмової розписки від 05.10.2018 ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 у сумі 44 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути не пізніше 2020 року /а.с.18/.
Як вбачається з письмової розписки від 02.02.2019 ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 у сумі 35 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути не пізніше 1 грудня 2019 року /а.с.19/.
Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку, станом на 05.11.2022 заборгованість складає 137 000 доларів США, що еквівалентна 5 009 898,20 гривень.
Відповідач наданими йому правами не скористався, вказаний розрахунок відповідачем не спростований.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Суд установив, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, а тому, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суму боргу за розписками від 18 травня 2018 року, 28 липня 2018 року, 05 жовтня 2018 року, 02 лютого 2019 року у розмірі 5 009 898 гривень 20 копійок.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за розписками від 18 травня 2018 року, 28 липня 2018 року, 05 жовтня 2018 року, 02 лютого 2019 року у розмірі 5 009 898 /п`ять мільйонів дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто вісім/ гривень 20 копійок
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 405 гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ