Провадження № 2/127/3608/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.02.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2022 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що з 17.04.2010 року сторони перебували у шлюбі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2016 року по справі № 127/19412/16-ц шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з матір`ю.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/19417/16-ц від 06.10.2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 750,00 грн. щомісячно, з дня подачі заяви, починаючи з 12.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що вона на даний час офіційно не працює, постійного доходу немає, має проблеми з хребтом. Дитина має розлади психіки та поведінки, а також проблеми зі шкірою, позивач витрачає значні кошти щомісячно, оскільки дитина потребує постійного догляду, ліків, здорового харчування, одягу, витрат на навчання, а також інших витрат пов`язаних із забезпеченням рівня життя необхідного для фізичного та розумового розвитку.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/19417/16-ц від 06.10.2016 року та стягувати з ОСОБА_2 в розпорядження ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечували щодо винесення заочного рішення.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2016 року (цивільна справа № 127/19412/16-ц) позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.04.2010 року відділом ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 462. Вирішено питання про судові витрати.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , відповідний актовий запис № 3983, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_1 від 21.11.2019 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2016 року (цивільна справа № 127/19417/16-ц) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 750,00 грн. щомісячно, з дня подачі заяви до суду, тобто починаючи з 12.09.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

Дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 03.08.2022 року за № 33331, № 33332.

Відповідно до довідки КЗ «Вінницький ліцей № 6» від 03.11.2022 року № 01-12/278 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у даному закладі. За цей період дитина регулярно відвідувала школу. Марія завжди доглянута, охайна. Навчальні досягнення на достатньому рівні. Протягом навчання дитини у шостому класі мама була присутня на усіх батьківських зборах та брала активну участь в обговоренні питань життя класного колективу. За час навчання дитини батько не відвідував батьківських зборів та не підтримував зв`язок з класним керівником, не цікавився ні шкільним життям, ні навчанням та вихованням доньки.

Позивач ОСОБА_1 має проблеми із хребтом, що підтверджується довідкою сучасної діагностики «Нейромед» від 19.01.2022 року. Висновок: МР ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу поперекового відділу хребта. Кили між хребцевих дисків L3 L4, L5 S1. Люмбалізація тіла S1 хребця.

Дитина ОСОБА_5 має розлади психіки та поведінки, а також проблеми зі шкірою, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 05.08.2022 року, від 01.11.2022 року, висновком лікаря клініки «Onkohelp» від 26.04.2022 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.10.2022 року.

Згідно довідки про доходи відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Акцентр» та займає посаду менеджер (управитель) в оптовій торгівлі. Загальна сума доходу за період з січень 2022 року по грудень 2022 року без урахування аліментів становить 72797,72 грн.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

Так, статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

У частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 вказав, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною першою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №138/594/17-ц та від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13.

Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів. При цьому, положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано вказаною нормою СК України.

З системного аналізу вищевказаних правових норм слідує висновок, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі). Оскільки закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі по 750,00 грн., які стягуються за рішенням суду, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини та є в рази меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відтак правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 182 СК України.

При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, інших утриманців немає, протилежних доказів він не надав, а тому має змогу і зобов`язаний згідно з положеннями Сімейного кодексу України надавати допомогу на утримання дитини для забезпечення її життєвих потреб.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку про платоспроможність відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі, тому позов підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Мишковською Т.М., адвокатом Калачик Н.М., адвокатом Ткачук В.В. 10.11.2022 року було укладено договір про надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у ній наявний ордер, серії АВ № 1054737 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Мишковською Т.М. Ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Відповідно до п. 1 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 10.11.2022 року, відповідно до розділу 4 Договору, сторони домовилися, що попередній розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги складає 5000,00 грн.

Згідно опису виконаних робіт по справі № 127/28108/22 адвокатом Мишковсбкою Т.М. згідно Договору про надання правничої допомоги від 10.11.2022 року, укладеного з ОСОБА_1 були виконані наступні роботи: вивчення документів для подання позову; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та правових позицій Верховного Суду задля формування правової позиції по справі, надання консультацій, збір доказів; підготовка та подання позову, участь в судових засіданнях.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Мишковською Т.М. надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.11.2022 року у сумі 5000,00 грн.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд, виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, вважає, що адвокатом Мишковською Т.М. в повній мірі обґрунтовано зазначений затрачений час на надання цих послуг і їх об`єм, а тому визначена представником позивача сума витрат на правову допомогу є співмірною.

Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, заперечень з боку відповідача щодо завищеної суми витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку до задоволення вимоги про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 в розмірі 5000,00 грн. з урахуванням складності справи; виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, частковим задоволення позову.

З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про зміну способу стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/19417/16-ц від 06.10.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце роботи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Акцентр», посада: менеджер (управитель) в оптовій торгівлі, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку його (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2022 року до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя