Справа № 299/4984/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Джуги С.Д.,

суддів: Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року в частині стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на дитину у складі судді Надопта А.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років та стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення аліментів на своє утримання як матері, до досягнення дитиною трьох років та стягнення додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2009 року по 08.02.2017 року. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила доньку ОСОБА_5 , батьком якої записаний відповідач ОСОБА_1 , який через кілька днів після виписки позивачки з пологового будинку, покинув сім`ю і з того часу проживає сам. На даний час діти, знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не бере належної участі у вихованні дітей. Належним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а вона не може працювати, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дітьми, до досягнення нею трирічного віку немає. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, є приватним підприємцем, його стан здоров`я дозволяє працювати.

За вказаних обставин, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 7500 грн. на кожну дитину, аліменти на утримання позивачки в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку, а також додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_6 , що викликані особливими обставинами - її хворобою в розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь - ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 7 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.10.2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , додаткові витрати на доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що викликані особливими обставинами - її хворобою, в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2021 року.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь - ОСОБА_3 , аліментів на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 гривень щомісячно - до 08 жовтня 2023 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 5000 грн. скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат; в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінити, зменшивши розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. на двох дітей (по 3500 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи з 12.10.2021 та до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт погоджується сплачувати на обох дітей аліменти у розмірі 7000 грн., тобто по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно та заперечує щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_5 . Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції не зазначив аргументи при визначенні розміру аліментів, також не аргументував нічим, крім наявності хвороби розмір додаткових витрат та їх необхідність присуджувати такі щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає про те, що позивачем не підтверджено необхідними доказами той факт, що для дитини необхідно систематично додаткові витрати, а про стягнення вже понесених витрат не заявляла, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовленої позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років не оскаржено, тому апеляційний суд у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема зазначає, що відповідач ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю, отримує значний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. До відзиву долучено медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , зокрема, історія розвитку дитини, виписка із медичної картки стаціонарного хворого, результати досліджень, огляду лікаря, фотокопії, копії фіксальних чеків, накладні, відповідь на запит, фотокопії об`яв, витяги єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів ОСОБА_1 , копію постанови про відкриття виконавчого провадження, постанова про розшук майна боржника, постанова про арешт коштів боржника.

До Закарпатського апеляційного суду також подано додаткові пояснення представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в яких викладено заперечення на обставини, які вказано у відзиві на апеляційну скаргу, а саме, щодо вартості суміші, щодо здійснення діяльності в області готельно-ресторанного бізнесу, щодо систематичності витрат на доньку ОСОБА_6 та щодо наявності у власності відповідача будинку. Зокрема, в письмових поясненнях зазначено, що апелянтом вірно вказано, що позивач у позові зазначає вартість суміші 745 грн., а із поданих квитанцій вбачається вартість такої суміші становить в розмірі 454 грн., а також є чеки, де вартість вказана 322 грн. Також представник апелянта у поясненнях зазначає про те, що вказаний позивачкою будинок належить відповідачу на підставі договору дарування, що не підтверджує матеріальне становище відповідача, при цьому у 2019 році відповідач подарував старшій доньці ОСОБА_8 земельну ділянку та житловий будинок незавершеного будівництва.

Окрім того, представником апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до суду апеляційної інстанції було подано нові докази, а саме, відповідь на запит адвоката начальника Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України, що відомості про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 записано зі слів матері, номер актового запису 225, дата складання 16 жовтня 2020 рік, які апелянт просив взяти до уваги у зв`язку з неможливістю їх подачі раніше.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

При цьому, діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.

Визначаючи розмір аліментів на кожну дитини по 7000 грн. суд першої інстанції врахував, що діти проживають разом з позивачкою, матеріальне становище і дохід відповідача та його спроможності сплачувати відповідні кошти, часткового визнання відповідачем позовних вимог про стягнення аліментів на дітей, відсутності інших осіб на утриманні.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2009 року по 08.02.2017 року.

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила доньку ОСОБА_5 , батьком якої записаний відповідач ОСОБА_1 .

Як вбачається із доданих до позову свідоцтв про народження дітей серія НОМЕР_1 від 06.11.2008 року, серія НОМЕР_2 від 25.06.2012 року та серії № НОМЕР_3 від 07.04.2014 року запис про батьківство дітей було записано зі слів матері.

Згідно листа ДПС України в Закарпатській області за №836/5/07-16-24-01-09 від 02.02.2022 року відповідач ОСОБА_1 є приватним підприємцем, що підтверджується Листом ДПС України в Закарпатській області за №836/5/07-16-24-01-09 від 02.02.2022 року.

Зокрема, згідно наявних в органах ДПС інформаційних ресурсів, ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець, з 14.08.2006 року. Відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, обсяг доходу за запитуваний звітний (податковий) період становить: за 2019 рік - 150410,80 грн. за 2020 рік - 870719,45 грн., за 2021 рік - 500383,00 гривень.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_1 було виплачено дохід по наступним ознакам доходу:

- за період 1-IV квартали 2019 року у сумі 76692,00 грн. по «127» ознаці доходу, 73390,85 грн. - по «126» ознаці доходу;

- за період I-IV квартали 2020 року у сумі 135914,29 грн. по «127» ознаці доходу;

- за період І-Ш квартали 2021 року у сумі 134308,04 грн. по «127» ознаці доходу, 39318,18 грн. - по «101» ознаці доходу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні від 04.05.2022 в суді першої інстанції апелянт (відповідач) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги визнали частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 7000 грн. на двох дітей (тобто по 3500 грн. на кожну дитину), в іншій частині позовних вимог просили суд відмовити, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.05.2022 (а.с.45 т.2).

Відомості про доходи відповідача свідчать про високий рівень його матеріального становища та спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а тому вказані доводи апелянта про необхідність визначення аліментів у розмірі по 3500 грн. на кожну дитину не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сумі по 7 000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку врахував найкращі інтереси дітей, часткове визнання позову в частині стягнення аліментів на обох дітей, дохід відповідача та відсутності у відповідача інших осіб на утриманні.

Стосовно позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дочку ОСОБА_6 слід зазначати наступне.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей або хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Обгрунтовуючи позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_5 , позивач вказувала на те, що молодша донька хворіє, лікарем було призначено лікування та поставлено діагноз важка білково-енергетична недостатність. В період з 30.06.2021 по 15.07.2021 ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Виноградівська районна лікарня» з діагнозом: лихоманка, важка білково-енергетична недостатність. В період з 15.07.2021 по 28.07.2021 ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня», в якій поставлено діагноз: важка білково-енергетична недостатність та гарячка. У зв`язку з хворою дитини було здано чисельні аналізи в Україні та замовлено детальне дослідження, яке проводиться в США, оскільки в Україні неможливо визначити причини лихоманки та важкої білково-енергетичної недостатності. Дитина потребує спеціального дорого вартісного харчування.

До позовної заяви позивачем долучено виписки із медичної карти ОСОБА_5 ; історію розвитку дитини; рецепт лікаря гастро-ентеролога ПП МЦ «Архімед» від 14.07.2021 року для ОСОБА_10 , направлення на аналізи лікаря гастро-ентеролога, рахунок-замовлення аналізів в ТзОВ «АСТРА-ДІА» від 11 червня 2021 року; рахунок-замовлення аналізів в ТзОВ «АСТРА-ДІА» від 08 липня 2021 року; замовлення аналізів в ТзОВ «СІНЕВО УКРАЇНА» від 15 липня 2021 року; замовлення аналізів в ТзОВ «СІНЕВО УКРАЇНА» від 20 липня 2021; замовлення аналізів (старшої доньки ОСОБА_4 ) в ТзОВ МЛ «ДІЛА» від 02.08.2021 року; замовлення аналізів в ТзОВ МЛ «ДІЛА» ( ОСОБА_5 ) від 02.08.2021 року; рахунок-замовлення аналізів в ТзОВ «АСТРА-ДІА» від 25 серпня 2021 року, рахунок-замовлення аналізів в ТзОВ «АСТРА-ДІА» від 20 вересня 2021 року, рахунок-замовлення аналізів ( ОСОБА_3 , як матері дитини) в ТзОВ «АСТРА-ДІА» від 20 вересня 2021 року, копії фіксальних чеків на дитяче харчування, вартість аналізів на вроджений імунодефіцит та інше.

Із долучених до матеріалів справи медичних документів ОСОБА_5 , на яких містяться відомості щодо діагнозу, відомості щодо поточного нагляду, заключення лікарів, яких слідує, що дитина має важку білково-енергетична недостатність, потребує постійного спеціального харчування,обстеження, дано рекомендації щодо обстеження, лікування та прийому медичних препаратів, що передбачає значні додаткові витрати, а тому твердження апелянта про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину є безпідставним.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат на дочку ОСОБА_6 у розмірі 5000 грн. щомісячно, судом взято до уваги, що дитина хворіє, потребує постійних додаткових витрат, має необхідність у придбанні спеціального харчування, обстеженні, придбанні необхідних ліків, тощо. Визначений розмір додаткових витрат спрямований на захист інтересів дитини та забезпечення одержання нею коштів, необхідних та достатніх для забезпечення здоров`я.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 27 червня 2018 року у справі №756/1529/15-ц.

Надані в суді апеляційної інстанції нові докази, а саме, документи про те, що відомості про батька дитини ОСОБА_5 записані зі слів матері не можуть братися до уваги, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі відповідач не вказував на дані обставини та жодним чином не заперечував батьківство щодо дочки ОСОБА_6 , не заявляв клопотання про витребування відомостей про запис про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хоча апелянту було достеменно відомо, що дитина ОСОБА_5 народжена після розірвання шлюбу. Навпаки, відповідачем було частково визнано позов щодо обох дітей У клопотанні апелянт не навів об`єктивних причин, які перешкодили при розгляді справи в суді першої інстанції подати адвокатський запит до відповідної служби та надати зазначені докази у встановлений законом строк. В апеляційній скарзі відповідач також не наводить жодних заперечень щодо свого батьківства обох дітей, а лише просив зменшити розмір аліментів на утримання обох дітей та відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат. Фактично такі заперечення відповідача є доповненням до апеляційної скарги, які подані поза межами строку на апеляційне оскарження рішення і не можуть враховуватися судом апеляційної інстанції у даній справі під час її перегляду в апеляційному порядку.

Відповідач, в установленому законом порядку, не позбавлений можливості здійснювати свої права щодо оспорення батьківства в окремому порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року в частині стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 01 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: