Справа №442/3568/23
Провадження №2/442/834/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна,-

в с т а н о в и в :

26.05.2023 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розділити спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складається із житлового будинку житловою площею - 17,2 кв.м.; загальною площею - 52,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в порядку поділу майна визнати за нею, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 право власності на (одну другу) частину житлового будинку житловою площею - 17,2 кв.м.; загальною площею - 52,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що вона з відповідачем прожила в шлюбі з 9 вересня 2006 року по 27 травня 2020 року. Згодом шлюб був розірваним за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2020 року у справі №442/2060/20. Після розлучення вона вдруге вийшла заміж за іншого чоловіка і змінила прізвище на ОСОБА_3 .

У період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі з відповідачем вони за спільні кошти 23 липня 2008 року придбали у власність житловий будинок житловою площею - 17,2 кв.м.; загальною площею - 52,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Купівля будинку була вчинена за 27 911 грн., за цінами станом на дату укладення договору. Тривалий час будинок був її місцем проживання і на сьогоднішній день адреса будинку є адресою реєстрації місця проживання.

Після припинення шлюбних відносин відповідач почав чинити їй перешкоди в користуванні майном та заперечувати її право спільної сумісної власності на житловий будинок. Відповідач забороняє їй та спільній дочці не лише проживати в будинку, але й відвідувати його, не надає ключі та документи, що підтверджують право власності на вищезазначений житловий будинок. При тому, що там залишились її речі та речі дитини, а також те, що вона багато витратила фізичних та матеріальних зусиль на належний догляд та його ремонт, а також обробку прилеглої земельної ділянки. Через протиправну поведінку відповідача вона вимушена винаймати житло. Зазначає, що будинок є єдиним житлом, на яке поширюється її право спільної сумісної власності. Самостійно врегулювати спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя набутого за час шлюбу не вдається. З відповідачем в них склались неприязні стосунки через систематичні, свого часу, прояви домашнього насильства. Спроби врегулювати спір про поділ майна спровокували чергові образи зі сторони відповідача та погрози насильством. Тож вона вирішила звернутись до суду за захистом своїх майнових прав.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач позов визнав.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Встановлено, що Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2020 року у справі №442/2060/20 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

10.09.2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №276 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 від 10.09.2022 року).

Згідно Довідки №331803571 від 10.05.2023 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності в частці 1/1 ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15).

На підставі ст.61 СК України , вищевказане спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі та підлягає розподілу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України , у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимогу щодо поділу спірного майна слід задоволити, та поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виходячи з рівності часток, так як такі набуті за період шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 352, 354 ЦПК України,-

ухвалив :

Позов задоволити.

Розділити спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складається із житлового будинку житловою площею - 17,2 кв.м.; загальною площею - 52,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на (одну другу) частину житлового будинку житловою площею - 17,2 кв.м.; загальною площею - 52,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Хомик А.П.