Справа № 201/574/23
Провадження № 2/201/64/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17 січня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання недійсним договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28 грудня 2019 року він був прийнятий на посаду начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 28 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) в особі в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчука О.А. було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3. Предметом вказаного договору є матеріально-відповідальність рухомого майна, а саме: автомобіля марки БМВ 535, державний номер НОМЕР_1 та Dacia Logan, державний номер НОМЕР_2 . На думку позивача, укладення вищевказаного договору про повну матеріальну відповідальність між сторонами не мало законних підстав, оскільки посада начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не входить до переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати недійсним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3, укладений між сторонами та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн. (а.с.1-7).

21 лютого 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначила, що у зв`язку із ліквідацією ГТУЮ у Запорізькій області автомобіль марки BMW 535 з державним номером НОМЕР_1 28 грудня 2019 року було передано на баланс відповідачу. З метою збереження даного автомобіля 28 грудня 2019 року між позивачем (який обіймав посаду начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та відповідачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого його було визнано матеріально відповідальною особою. На підставі наказу № 552/8 від 29 червня 2021 року «Про затвердження комісії зі списання автомобіля BMW 535, VIN- НОМЕР_3 » (зі змінами внесеними згідно з наказом від 08 липня 2021 року № 591/8) комісією зі списання автомобіля 14 липня 2021 року було проведено інвентаризацію транспортного засобу, який обліковувався за Шевченківським ВДВС у мм Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в результаті чого інвентаризаційною комісією було встановлено в наявності лише пошкоджений кузов автомобіля кольору золотий металік з нанесеним інвентаризаційним № НОМЕР_4 , проте на якому відсутній заводський номер та державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У зв?язку із неможливістю ідентифікувати наявний кузов автомобіля з об?єктом, що інвентаризується в протоколі від 14 липня 2021 року, комісією прийнято рішення щодо необхідності проведення технічної експертизи, в результаті якої було встановлено розмір збитків від нестачі даного автомобілю у сумі 88 521,00 грн. 3 метою врегулювання питання щодо забезпечення відшкодування завданих збитків, у зв?язку із нестачею автомобіля, 18 жовтня 2021 року відповідачем було направлено письмову пропозицію, в якій було запропоновано ОСОБА_1 добровільно до 01 листопада 2021 року здійснити відшкодування завданих збитків. У зв?язку із відмовою ОСОБА_1 щодо добровільного відшкодування завданої шкоди, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення з останнього матеріальної шкоди у розмірі 88 521,00 грн. на користь позивача. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року, з ОСОБА_1 було стягнуто на користь відповідача матеріальну шкоду у розмірі 88 521,00 грн. Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , уклавши з позивачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3 від 28 грудня 2019 року, взяв на себе зобов?язання як особа, що займає посаду начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) або виконує роботу безпосередньо пов?язану із прийманням, зберіганням, утриманням в належному технічному стані, про повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому адміністрацією транспортних засобів, зокрема, транспортного засобу марки BMW 535, VIN- НОМЕР_3 з державним номером НОМЕР_1 , 1986 року випуску. Тобто ОСОБА_1 , підписавши даний договір, узгодив, що є керівником органу, якому передано на відповідальне зберігання певне майно, а також виконує роботу безпосередньо пов?язану із прийманням, зберіганням матеріальних цінностей, утриманням їх в належному технічному стані, а також бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання транспортного засобу. Крім того, виходячи зі змісту цього договору, а також передавального акту від 28 грудня 2019 року, ОСОБА_1 мав усвідомлювати, що переданий йому на зберігання транспортний засіб в належному технічному стані, оскільки будь-яких зауважень щодо технічного стану майна у вказаних документах відповідачем не зазначено. Договір про повну матеріальну відповідальність, з часу його підписання, ОСОБА_1 не оспорював та не вчиняв будь-яких дій для його розірвання (а.с.49-52).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 січня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.27).

17 січня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання недійсним договору (а.с.28-29).

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.47).

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року було відмовлено в задоволенні заяви позивача про розгляд в судовому засіданні з викликом сторін вищевказаної цивільної справи (а.с.63-64).

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведених сторонами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено що 28 грудня 2019 між позивачем та відповідачем, з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать Південно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Дніпро), був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3, відповідно до якого відповідач, як особа, яка займає посаду начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому транспортних засобів, а саме автомобіля марки BMW 535 з державним номером НОМЕР_1 та автомобіля марки Dacia Logan з державним номером НОМЕР_5 (а.с.14-16).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року у справі № 280/942/22, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року, з ОСОБА_1 було стягнуто на користь відповідача матеріальну шкоду у розмірі 88 521,00 грн.

Вищевказаним рішенням суду від 05 серпня 2022 року було встановлено: «Щодо тверджень відповідача про те, що сам по собі факт укладення між ним та позивачем договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3 не є підставою для покладення на нього матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди, оскільки даний договір може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, займана посада якого відноситься до переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємство, установа, організація може укладати письмові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 № 477/24, однак посада начальника відділу державної виконавчої служби не входить до такого переліку, а тому укладений між ним та позивачем договір є недійсним, суд зазначає наступне.

Згідно з Переліком посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.77 №447/24 до робіт, що мають виконуватися працівниками, з якими укладається договір про повну матеріальну відповідальність, відносяться роботи з приймання на зберігання, зберігання матеріальних цінностей.

Відповідно до пункту 1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3 від 28.12.2019 відповідач, як особа, що займає посаду начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) або виконує роботу безпосередньо пов`язану із прийманням, зберіганням, утриманням в належному технічному стані, бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довіреного йому адміністрацією транспортного засобу, підписавши вказаний договір зобов`язувався, зокрема, забезпечити збереженість транспортного засобу (а.с. 22, т. 1).

Отже, у договорі зазначено, що відповідач виконує роботу безпосередньо пов`язану із прийманням, зберіганням матеріальних цінностей, а саме виконує роботу безпосередньо пов`язану із прийманням, зберіганням, утриманням в належному технічному стані, бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довіреного йому адміністрацією транспортного засобу, підписавши вказаний договір зобов`язувався, зокрема, забезпечити збереженість транспортного засобу, що відповідає переліку робіт, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.77 №447/24.

Відповідно до пункту 5 даного договору, усі спори пов`язані із цим договором, його укладення або такі, що виникають в процесі виконання умов цього договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним законодавством України (а.с. 23, т. 1).

Відповідно до пункту 6 договору № 3 від 28.12.2019, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і його дія поширюється на весь час роботи з довіреними працівникові матеріальними цінностями підприємства до припинення трудових відносин працівника з адміністрацією (а.с. 23, т. 1).

Відповідач погодився з умовами цього договору, про що свідчить його підпис.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачем з моменту укладення даного договору та до моменту виявлення відсутності довіреного йому транспортного засобу вживалися заходи, щодо спростування того факту, що даний договір не є дійсним, оскільки укладення даного договору не мало законних підстав.

На підставі чого, суд відхиляє доводи відповідача в цій частині.»

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року, якою було залишено без змін рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року у справі № 280/942/22 також було встановлено: «Виходячи з обставин справи, відповідач, уклавши з позивачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3 від 28.12.2019, взяв на себе зобов`язання як особа, що займає посаду начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) або виконує роботу безпосередньо пов`язану із прийманням, зберіганням, утриманням в належному технічному стані, про повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому адміністрацією транспортних засобів, зокрема, транспортного засобу марки BMW 535, VIN- НОМЕР_3 з державним номером НОМЕР_1 , 1986 року випуску. (а.с. 22, т. 1).

Тобто, відповідач, підписавши даний договір № 3 від 28.12.2019, узгодив, що є керівником органу, якому передано на відповідальне зберігання певне майно, а також виконує роботу безпосередньо пов`язану із прийманням, зберіганням матеріальних цінностей, утриманням їх в належному технічному стані, а також бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання транспортного засобу, що відповідає переліку робіт, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.77 №447/24.

Крім того, виходячи зі змісту цього договору, а також передавального акту від 28.12.2019, відповідач мав усвідомлювати, що переданий йому на зберігання транспортний засіб в належному технічному стані, оскільки будь-яких зауважень щодо технічного стану майна у вказаних документах відповідачем не зазначено.

Договір про повну матеріальну відповідальність відповідач не оспорював та не вчиняв будь-яких дій для його розірвання. Також не надано відповідачем доказів передачі йому на зберігання автомобіля у такому самому стані, в якому його пред`явлено відповідачем для інвентаризації. Матеріали справи, зокрема передавальний акт свідчать про передачу відповідачу на відповідальне зберігання транспортних засобів, в тому числі автомобіля марки BMW 535, VIN- НОМЕР_3 , водночас, виходячи зі змісту звітів № 95/1 від 07.10.2021 та № 182/21 від 03.12.2021 про оцінку розміру збитків предметом експертного дослідження був пошкоджений автомобільний кузов іншого кольору ніж зазначений автомобіль, що в будь-якому випадку не можна вважати автотранспортним засобом та відповідач не міг це не усвідомлювати. Доказів, які б підтверджували те, що відповідач, виявивши нестачу майна, здійснював заходи щодо його розшуку, як то проведення службових перевірок чи звернення до правоохоронних органів, відповідачем суду не надано.

Отже, враховуючи наведені вище обставини справи та докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає неспроможними доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього матеріальних збитків у розмірі, визначеному звітом № 95/1 від 07.10.2021.»

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що судами при розгляді справи № 280/942/22 вже було досліджено питання щодо дійсності/недійсності оскаржуваного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3 від 28 грудня 2019 року, та встановлено факт дійсності такого, оскільки з ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну шкоду на користь Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у розмірі 88 521,00 грн. саме у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 свої обов`язків, передбачених договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 3 від 28 грудня 2019 року, що призвели до нестачі транспортного засобу марки BMW 535, VIN- НОМЕР_3 з державним номером НОМЕР_1 , 1986 року випуску чорного кольору, оскільки така шкода була заподіяна з вини відповідача.

Вказані рішення набрали законної сили, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що оскаржуваний договір є недійним, а також беручи до уваги той факт, що дане питання вже досліджувалось в межах адміністративної справи № 280/942/22, рішення в якій набрало законної сили, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат та витрат на правову допомогу, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання недійсним договору відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Демидова