Справа № 461/8281/21
Провадження № 2-п/461/1/23
УХВАЛА

05.04.2023 року місто Львів Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

за участю заявника (відповідача) ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року у цивільній справі №461/8281/21 за позовом адвоката Іванова Олега Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, ?

встановив:

Фактичні обставини справи, суть заяви та дані про особу, яка його заявила, суть питання, яке вирішується судом.

24 січня 2022 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року у цивільній справі №461/8281/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. Згідно даної заяви та її доповнення, заявник просить скасувати заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2021 у справі №461/8281/21 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 заяву обґрунтовує тим, що він не був обізнаний про розгляд вищевказаної справи, оскільки жодних судових викликів не отримував. Зазначає, що він у 2015 році вибув на постійне місце проживання до Німеччини про що було відомо позивачу. Крім цього, заявник заперечує проти заявлених вимог позивача, оскільки вважає, що такі є необґрунтованими, а докази, на які покликається позивач, за твердженням відповідача, є в більшій мірі неналежними та недопустимими. Стверджує, що між ним та ОСОБА_4 ніколи не виникало спору щодо користування квартирою, а вказаний спір має очевидно штучний характер.

У зв`язку з вищевикладеним, заяву просить задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Домінас Г.П. в судовому засіданні заяву підтримали з підстав наведених у ній, а також у заяві від 05.04.2023.

Представник позивача адвокат Іванов О.О. в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення заперечив, у зв`язку з її безпідставністю. Зазначив, що він регулярно спілкується з позивачем та вона доручила йому представляти свої інтереси щодо захисту її прав у судовому порядку. Також вказав, що твердження заявника про штучний характер позову є надуманими.

Мотиви та висновки суду, а також положення закону,

яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити за таких підстав.

За приписами ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Положеннями ст. 288 ЦПК України, визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи неодноразово призначався до розгляду, а саме на 18.11.2021 року на 15 год. 00 хв., 14.12.2021 р. на 10.00 год.

Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 28.10.2021 року, яка знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_1 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова).

Також, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи за адресою вказаною позивачем, а саме: АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи належним чином, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України.

При цьому, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст.77,78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ч.ч. 1-4 ст.12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, необхідним у цій категорії справ, є також доведення відповідачем перед судом наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, які, вочевидь, не були подані суду та про які суду не було відомо. Однак, дана обставина не була доведена відповідачем та його представником, оскільки твердження заявника щодо неналежності та недостовірності доказів у справі, покладених в основу заочного рішення суду фактично зводяться лише до переоцінки ним наявних у матеріалах справи доказів.

Доводи заявника про те, що між ним та позивачем ніколи не виникало спору щодо користування квартирою, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так, очевидним є те, що у разі відсутності у позивача перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , у останньої не було б необхідності звертатись до суду із даним позовом. Також, представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_4 дійсно не має доступу до вказаної квартири, оскільки відповідачем замінено вхідні двері даної квартири. Також, не можна залишити поза увагою той факт, що сам заявник у заяві про перегляд заочного рішення вказує, що ним було замінено вхідні двері у згаданій квартирі.

Отже, доводи заявника про штучний характер позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Крім цього, сам факт звернення заявника із заявою про скасування заочного рішення свідчить про відсутність даних про надання позивачу доступу до вищевказаної квартири, оскільки заочним рішення зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_4 у її вселенні до квартири АДРЕСА_2 . Жодних інших обов`язків на ОСОБА_1 даним рішенням не покладено.

Доводи заявника щодо стану технічного стану квартири АДРЕСА_2 , наявність у ОСОБА_4 заборгованості, та перебування вказаної квартири під арештом не мають істотного значення для правильного вирішення справи та у даному випадку не є належними.

Варто також відзначити, що аналіз доводів учасників процесу свідчить про те, що сторони мають неузгодженості та різні позиції щодо розпорядження та використання спірним об`єктом нерухомого майна, пов`язані з його експлуатацією, технічним станом, оплатою комунальних послуг тощо. Водночас, такі розбіжності слід розглядати та оцінювати виходячи з предмету позову у кожному випадку окремо. Отже, доводи заявника про наявність інших спірних питань з позивачем не можуть бути належною підставою для скасування заочного рішення. Разом з тим, такі обставини додатково вказують на відсутність підстав вважати даний спір штучно створеним, адже в ході розгляду заяви встановлено, що спір має місце, оскільки доводи сторін щодо порушеного права є фактично протилежними. У свою чергу, ні в ході розгляду позовної заяви, ні у ході розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суду не подано жодного доказу, який встановлює те, що у позивача ОСОБА_4 відсутні перешкоди у вселенні у спірний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно стаття 11 ЦПК, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Варто відзначити, що кожна сторона у даному процесі має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Наведене вище свідчить про те, що судом в процесі провадження у справі вжиті належні заходи щодо забезпечення загальних принципів цивільного судочинства під час застосування дискреційних повноважень, зокрема дотримання принципу пропорційності.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумні строки розгляду справи судом

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначені вище доводи та мотиви вказують на те, що відповідач не навів належного обґрунтування наявності законних підстав для скасування заочного рішення у справі.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року у цивільній справі №461/8281/21 за позовом адвоката Іванова Олега Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування заочного рішення та необхідність відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Водночас, зважаючи на обставини встановлені в ході розгляду справи, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на положення ст. 13 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України, відповідно до яких власність зобов`язує. Наведені положення, серед іншого, вказують на те, що держава прийняла на себе обов`язок не втручатися у здійснення власником права власності, однак вона не позбавлена права через відповідні органи влади контролювати власників щодо виконання ними своїх обов`язків, дотримання вимог закону та застосовувати до порушників передбачені законодавством заходи впливу.

Крім того, суд також вважає за необхідне звернути увагу сторін на положення ст. 322 ЦК України відповідно до яких, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Керуючись ст.ст.260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький