РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/978/22

Провадження № 22-ц/4815/213/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2022 року у складі судді Кушніра О. Г., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2021 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно. Після ухвалення рішення суду його сімейне та матеріальне становище змінилося, оскільки він витрачає кошти на здійснення догляду за батьками, які є інвалідами 2 групи, а їх лікування потребує значних фінансових витрат на постійній основі. Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду на утримання сина ОСОБА_4 , з 1/3 на 1/4 частку всіх видів його заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни судом розміру аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, та обґрунтоване тим, що позивачем не надано належних, достатніх доказів на підтвердження зміни його матеріального становища з моменту призначення аліментів на утримання сина, про зменшення яких заявлено цей позов.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про те, що його матеріальне становище з часу призначення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_3 не змінилося. Пояснює, що його батьки, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є пенсіонерами за віком, інвалідами другої групи, потребують лікування та постійного догляду. Додає, що батькові після ампутації обох ніг необхідне дороговартісне лікування в умовах хірургічного стаціонару, для чого було взято кредит в банку. Зазначає, що оскільки він працює, а батькам потрібен цілодобовий догляд, він змушений наймати людину, яка на час його відсутності займається доглядом його батьків. Вважає, що такі обставини є вагомою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 до 1/4 частини всіх видів заробітку, що в грошовому еквіваленті становитиме понад 3 000,00 грн., перевищуючи 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наведених міркувань просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Петриченко Олександр Романович вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2021 року з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 такою обставиною зазначив зміну матеріального стану у зв`язку з необхідністю несення витрат на утримання непрацездатних батьків, що мають інвалідність.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

Як вбачається із довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (повторний), батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є інвалідами ІІ групи загального захворювання безстроково. Вказані обставини були оцінені судом першої інстанції як недостатні докази для задоволення позовних вимог, оскільки вони існували на час розгляду справи Рівненським міським судом у справі №562/1657/21 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина позивача.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 804737, виданої Острозькою міжрайонною МСЕК 14.05.2021 року, ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності безстроково, загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату.

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АБ № 0402502, виданої Острозькою міжрайонною МСЕК 30.10.2015 року, ОСОБА_5 має ІІ групу інвалідності безстроково, загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату.

Як вбачається із довідки КНП «Здолбунівська центральна міська лікарня» Здолбунівської міської ради Рівненської області від 24.11.2022 року № 01/20-1736, ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні та потребує дорого вартісного лікування в умовах хірургічного стаціонару з діагнозом: «Атеросклероз. Оклюзія клубових артерій обох нижніх кінцівок. Стан після ампутації обох нижніх кінцівок на рівні с/3 стегон (11.11.2021). Ампутаційні кукси обох стегон. Ішемічна хвороба серця. Стан після перенесеного гострого не Q інфаркту міокарда (14.09.2021). Гіпертонічна хвороба ІІІ, варіабельна за рівнем АТ, високий ризик ускладнень СН ІІА. ФКІІІ з порушенням систолічної функції лівого шлуночка. Тромбоемболія мезантеріальних судин. Абдомінальний ішемічний синдром з вираженим больовим синдромом.

Хворому проведена операція 24.11.2022 лапароцентез.

Згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 121 від 26.02.2021 року, ОСОБА_5 має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, пересування, трудової діяльності та потребує систематичної відновної терапії, санаторно-курортного лікування, а також допоміжних спецзасобів для пересування (колісне крісло (коляска), дошка для пересування, пересувні та стаціонарні підйомники, сидіння, стіл, табурет).

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, безспірно вказують на потребу батьків позивача у сторонній допомозі, як фізичній, так і матеріальній. Зважаючи на те, що обоє батьків позивача є пенсіонерами, особами з інвалідністю із порушенням опорно-рухового апарату, один з яких потребує постійної сторонньої допомоги та догляду у зв`язку з ампутацією нижніх кінцівок, через що позивач змушений залучати найманих осіб та витрачати для цих цілей кошти, апеляційний суд вважає такі обставини вагомим фактором зміни матеріального стану позивача, що є підставою для зміни розміру аліментів на утримання сина.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2 272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 2 833 гривні.

Апеляційний суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на сина сторін ОСОБА_3 не повинен бути меншим, ніж 50% від встановленого державою мінімуму 2 833 грн на місяць.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про необґрунтованість висновку місцевого суду щодо відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду на неповнолітнього сина, та можливість зменшення розміру цих аліментів до 1/3 частини всіх видів доходів позивача з огляду на матеріальний стан платника, пов`язаний з необхідністю забезпечення догляду своїх батьків осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України).

Оцінюючи обставини справи в сукупності з нормами закону, що регулює спірні правовідносини, беручи до уваги, що дитина сторін є неповнолітньою, а відтак обов`язок батьків по її утриманню до досягнення повноліття є абсолютним, а можливість позивача як батька дитини таку допомогу надавати є доведеною, оскільки він є фізично здоровою особою працездатного віку, та водночас вона поєднується із його необхідністю постійного догляду та утримання своїх непрацездатних батьків осіб з інвалідністю за захворюванням опорно-рухового апарату, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2021 року, з 1/3 до 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини. На думку суду, такий розмір аліментів з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також їх дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2021 року, з 1/3 до 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.