Справа № 308/3612/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Шовак А.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Ужгородської міської ради; відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців з іпотечного житла,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_6

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7

відповідачі 2, 3, 4, 5 - не з`явились

представників третіх осіб - не з`явились

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява представника позивача - начальника юридичного відділу Закарпатської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» Артимича М.М. до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог: виконавчий комітет Ужгородської міської ради; відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців з іпотечного житла, зняття їх з реєстраційного обліку, яку мотивує наступним.

30 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк», в особі директора Ужгородської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» Максима М.О. та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 103/08, згідно якого (п.п.1.1., 1.4. цього договору) позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 30 000, 00 доларів США на строк з 30 квітня 2008 року по 29 квітня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6 % річних з цільовим призначенням «на придбання трьохкімнатної квартири загальною площею 55, 1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ». До вказаного Договору зміни або доповнення сторонами - не вносились.

В забезпечення зобов`язань відповідача за вказаним кредитним договором банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 103/08-01 від 30.04.2008, відповідно до якого в іпотеку прийнято придбану за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 30 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Шешенею Т.О. за реєстровим № 679. Згоду на передачу в іпотеку вказаної квартири надав чоловік іпотекодавця - ОСОБА_2 . Крім цього, на укладення вказаного договору іпотеки було отримано дозвіл органу опіки та піклування, що підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 158 від 22.04.2008 року.

Також, в забезпечення зобов`язань відповідача за кредитним договором було укладено договір поруки № 103/08-02 від 30.04.2008 з ОСОБА_2 .

В травні 2011 року позичальник перестав належно виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, а тому банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення кредитної заборгованості.

16 лютого 2012 року Ужгородським міськрайонним судом винесено рішення по цивільній справі № 2-4057/11, яким ухвалив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 36752, 20 доларів США кредитної заборгованості та 45128, 63 грн. штрафних санкцій; стягнути з ОСОБА_1 14600, 00 грн. штрафу за несплату страхових платежів за предмет іпотеки, стягнути з ОСОБА_2 12507, 92 грн. пені за невиконання договору поруки, а також судові витрати в загальній сумі 2823, 00 грн. На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчі листи.

Однак позивач зазначає, що станом на день пред`явлення даного позову вказане рішення не виконано, а заборгованість, встановлена рішенням суду, погашена відповідачами лише в розмірі 1 820, 23 доларів США за рахунок щомісячних стягнень в примусовому порядку із їхніх доходів, а решта сум, ухвалених судом до стягнення з відповідачів, не погашена. Таким чином, станом 01.03.2021 (день пред`явлення позову) заборгованість відповідачів складає 34931, 97 доларів США та 75059, 55 гривень. Просить також виселити відповідачів з іпотечного житла та зняти їх з реєстраційного обліку.

Разом із позовною заявою до суду представником АБ "Укргазбанк" подано заяву про забезпечення вказаного позову, в якій представник позивача просив суд заборонити відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради здійснювати за згодою власника - ОСОБА_1 та членів її сім`ї реєстрацію місця проживання будь-яких інших осіб, в т.ч. малолітніх чи неповнолітніх, за адресою житла, що перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки (без оформлення заставної) № 103/08-01 від 30.04.2008 р., а саме - у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 березня 2021 року вказана заява була задоволена та в порядку забезпечення позову заборонено відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради здійснювати за згодою власника - ОСОБА_1 та членів її сім`ї реєстрацію місця проживання будь-яких інших осіб, в т.ч. малолітніх чи неповнолітніх, за адресою житла, що перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки (без оформлення заставної) № 103/08-01 від 30.04.2008 р., а саме - у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2021 року за даним позовом відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву.

Представник відповідача подав відзив на позов, згідно з яким вказує, що позовну заяву подано неналежним представником, пропустив строк звернення із даним позовом, просить продовжити строк для надання відзиву на позов.

Представник позивача подав суду відповідь на відзив ОСОБА_1 , згідно з яким заперечує проти пропуску строку позовної давності, оскільки вимоги за іпотекою є похідними від основного зобов`язання і є дійсними до припинення основного зобов`язання. Стосовно вимоги про виселення з житлового приміщення, то така вимога заявлена після 6 місяців з моменту її пред`явлення відповідачам.

Третя особа виконавчий комітет Ужгородської міської ради подала письмові пояснення у даній справі, згідно з якими заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки їх задоволення може призвести до погіршення рівня життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей, що є неприпустимим з огляду на дотримання прав дітей.

Розгляд справи відкладався 23.09.2021, 25.10.2021, 19.11.2021, 06.12.2021, 28.12.2021, 20.01.2022, 25.02.2022, 05.04.2022, 25.04.2022, 26.05.2022, 01.07.2022, 26.07.2022, 21.09.2022, 19.10.2022,14.11.2022, 14.12.2022, 17.01.2023, 20.02.2023 з метою забезпечення права на захист відповідачів, заявою представників сторін, тимчасовою непрацездатністю судді, про розгляд справи належним чином повідомлялись представники сторін, сторони.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором, виселити відповідачів та зняти таких з реєстраційного обліку.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сідун О.С. у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог. Вказала, що це є єдиним житлом відповідачів, наявне судове рішення про стягнення заборгованості, яке виконується у виконавчій службі, позовні вимоги позивачем вже заявлялись, позивач пропустив строк позовної давності. Інші відповідачі відзиву на позов - не подали, у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Треті особи: виконавчий комітет Ужгородської міської ради; відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 103/08 від 30.04.2008 року ОСОБА_1 отримала від ВАТ АБ "Укргазбанк" кредит у розмірі 30000, 00 доларів США, що еквівалентно 151500 грн. по курсу НБУ 5,05 на день укладення даного договору на строк з 30 квітня 2008 року по 29 квітня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6 % річних з цільовим призначенням "на придбання трьохкімнатної квартири загальною площею 55, 1 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ".

ВАТ АБ «Укргазбанк» було перейменоване на Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ВАТ АБ «Укргазбанк».

Згідно п.2.1 вказаного договору в забезпечення зобов`язань за договором № 103/08, банком прийнято в іпотеку трьохкімнатну квартиру загальною площею 55, 1 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2012 у справі №2-4057/11, з урахуванням договору поруки № 103/08-02 від 30.04.2008, укладеного з фізичною особою ОСОБА_2 , стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку 36 752, 20 доларів США кредитної заборгованості, що еквівалентно 293308,29 грн. та 45 128, 63 грн. штрафних санкцій, стягнуто з ОСОБА_1 14 600, 00 грн. штрафу за несплату страхових платежів за предмет іпотеки, стягнуто з ОСОБА_2 12 507, 92 грн. пені за невиконання договору поруки, а також судові витрати в загальній сумі 2 823, 00 грн. Згідно з поданими суду доказами позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки не розглядалсь судом на підставі заяви про уточнення розміру позовних вимог. По даній справі видані виконавчі листи, копії яких додано до матеріалів справи. На виконанні у державній виконавчій службі перебуває виконавче провадження ВП №57887706 від 11.12.2018 з виконання виконавчого листа №2/712/4220/2012 від 08.10.2012.

На укладення даних договорів виконавчим комітетом Ужгородської міської ради було надано дозвіл ОСОБА_1 від імені неповнолітньої ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_4 . Згідно з нотаріально посвідченою заявою приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Шешені Т.О. ОСОБА_2 надав згоду на укладення дружиною ОСОБА_1 договору іпотеки, внаслідок укладення договору іпотеки не буде порушено інтереси дітей: малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_4 .

Згідно з доданою позивачем довідкою ТОВ «Управління житлом» від 15.03.2020 №20 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним зареєстрованим у житловому приміщенні особам банком було надіслано вимогу про виселення №518/549/2020 від 09.09.2020 та докази її отримання 17.09.2020.

Банком подано суд докази часткового погашення заборгованості за період з 16.02.2012 по 01.03.2021 на суму 1820,23 дол. США.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконала належним чином.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Забезпеченням виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором є договір іпотеки (без оформлення заставної) № 103/08-01, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що була придбана за кредитні кошти і є предметом іпотеки.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю - ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 30.04.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Шешенею Т.О. за реєстровим № 679. Наведене стверджується наявним в матеріалах справи Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19450055 від 08.07.2008 р.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону України «Про іпотеку».

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Умовами укладеного договору іпотеки №103/08-01 (п. 6.3) передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін.

Позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

09.09.2020 року листом № 518/549/2020 позивач направив власнику іпотечного житла - ОСОБА_1 та іншим, зареєстрованим у вказаному житлі особам вимогу про добровільне виселення зі зняттям з реєстрації з вищевказаного іпотечного житла на протязі одного місяця. Проте, у встановлений термін вказану вимогу відповідачі не виконали.

Так, згідно з ч. 3 ст. 39 цього Закону одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців, не позбавляє іпотекодержателя права звернутися з таким позовом окремо.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеним у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1049цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1892цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16.

Судом встановлено, що в іпотеку банку відповідачем передано квартиру, яка була придбана за рахунок отриманих у кредит грошових коштів. Зазначене підтверджується п.1.1.-1.4. кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 355/689/16-ц та в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 753/72/17.

Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Суд відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів.

При визначенні початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації судом враховується правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у цивільній справі № 14-11цс18, згідно якого визначена у резолютивній частині рішення суду вартість предмета іпотеки у розмірі, визначеному сторонами під час укладення договору, не має остаточного та вирішального значення, оскільки судовим рішенням допускається можливість зміни вартості, в тому числі, у бік її збільшення, а іпотекодавець наділений правом заявити клопотання про визначення вартості зазначеного майна під час примусового виконання рішення суду.

Також, позивач просить суд виселити з спірної квартири відповідачів - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та членів її сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що відповідно до відомостей реєстру територіальної громади гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрованими по м. Ужгород - не значаться. Дане стверджується довідкою № 1498/18-06 від 20.07.2021 та довідкою № 1497/18-06 від 20.07.2021, що наявні в матеріалах справи. Одночасно, на момент пред`явлення даного позову ОСОБА_5 був малолітньою особою. Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Однак, поряд з тим в матеріалах справи є дані про те, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності.

Також, звертає на себе увагу той факт, підтверджений наявною в матеріалах справи копією паспорта, що 12.10.2006 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (на даний момент - ОСОБА_3 ) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , запис від 12.10.2006. Також встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється сином останньої, що тягне за собою певні правові наслідки при реєстрації місця проживання дитини. Поряд з цим, відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради подано довідку від 20.12.2021 №3935/18-06 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного слідує, що реєстрація вказаних відповідачів у спірній квартирі відбулася, вочевидь, вже після укладення договору іпотеки. Це в свою чергу наводить на певні сумніви щодо добросовісності намірів відповідачів за обставин, які склалися.

Право на свободу пересування і вибір місця проживання як невід`ємне право кожної людини закріплено Загальною декларацією прав людини 1948 року (пункт 1 статті 13), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 12), Протоколом N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 2).

Згідно з Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 1 ст. 33).

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1 ст. 405 ЦК України).

Згідно зі статтями 150, 156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Принципом 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Відповідно до статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання; держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з п. 40 глави 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки, у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири, а також іншого цінного майна за участю осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких договорів.

Оскільки статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, то нотаріуси для встановлення факту користування нерухомим майном витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації. Коли з поданих документів нотаріусом установлено, що така дитина проживає за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що така дитина не має права власності на це майно (його частину) нотаріус має право не витребовувати згоду органів опіки та піклування на посвідчення такого правочину.

Тобто право користування майном члена сім`ї власника житла пов`язане з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи, такі дії, згідно з поданих суду доказів, вчинені поза волею іпотекодержателя.

Таким чином, згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 355/689/16-ц.

Згідно ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За таких обставин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , також має підлягати виселенню зі спірної квартири, оскільки суду не подано доказів, що вказане житло є єдиним, порушені його права.

Як вбачається із довідок № 1498/18-06 від 20.07.2021 та № 1497/18-06 від 20.07.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не значиться зареєстрованою по м. Ужгород, а отже, самостійного право на проживання в житлі не мала та не набула, отже її слід виселити. Вказане відповідає правовому висновку у постанові Верховного Суду від 05 липня 2018 року у справі № 489/7095/15-ц.

Згідно п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

Враховуючи викладене, задоволення даного позову і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а саме рішення суду є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Стосовно заперечень представника відповідача про відсутність повноважень у представника позивача на подання позову слід відмітити наступне. Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

До матеріалів справи подано докази самопредставництва юридичної особи, а отже, заперечення представника відповідача про неналежне представництво спростовуються матеріалами справи.

Також представником позивача подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, зокрема, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстав припинення зобов`язання за кредитним договором, передбачених главою 50 ЦК України, судом не встановлено, як і не встановлено закінчення дії іпотечного договору. Окрім того, 07.06.2014 набрав чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який втратив чинність 21.04.2021, згідно з поданою випискою по особовому рахунку відповідачем здійснювались часткові проплати у період з 2012 по 2021 рік. Отже, з урахуванням наведеного, позовна давність у даній справі не спливла.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Поряд з цим, згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. В подальшому такі продовжено.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Враховуючи, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за споживчим кредитом воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, оскільки згадані норми права не втратили свою чинність через невиключення з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджено зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. До таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові №296/7213/15 від 22.06.2022. Отже, слід зупинити виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 4 540, 00 гривень та 1135,00 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Ужгородської міської ради; відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців з іпотечного житла- задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 55, 1 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 30.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Шешенею Т.О. за реєстровим № 679, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством акціонерного банку «Укргазбанк» за кредитним договором № 103/08 від 30 квітня 2008 року в розмірі 34 931 долар США 97 центів та 75 059 грн. 55 коп.

Визначити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстраційного обліку.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 4 540, 00 гривень та 1135,00 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ПАТ АБ «Укргазбанк», , 03087, м Київ, вул.Єреванська, 1.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, зареєстрована: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, не підтверджено реєстрацію: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрований: АДРЕСА_4 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ужгородської міської ради; відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради - , 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2023.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда