ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/6746/21

провадження № 22-ц/4809/697/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Дуковський О.Л.

судді Дьомич Л.М., Письменний О.А.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 .

Розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2023 року, у складі головуючого судді Мохонько В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 рокуОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що судовим рішенням стягнуто на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що відповідач не сплачував аліменти згідно даного рішення суду, а тому утворилася заборгованість, яка станом на 01.08.2021 складала - 43 639,52 грн , що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів.

Зазначала, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина за виконавчим документом №404/2872/19 від 24.05.2019 за період з квітня 2019 року по липень 2021 року становить - 208 847,62 грн.

Посилалася на те, що оскільки розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, яка складає - 43 639,52 грн , з відповідача необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2019 по 07 вересня 2021 року в розмірі 43 639,52 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 571,00 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Не погодившись із даним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального права, не вжив заходів щодо встановлення всіх обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

Вказує, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів, але на платника аліментів не може бути покладена така відповідальність, якщо заборгованість утворилася із незалежних від нього причин.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що йому не було відомо про судове рішення, яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина, а після того як він дізнався від державного виконавця про відкриття виконавчого провадження він сплачує аліменти.

Посилається на те, що відсутні підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачка та третя особа не подавали.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою про прийняття на виконання зазначеного виконавчого документа та постановою державного Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Поповкіною О. Д. від 26.12.2019 було відкрито виконавче провадження ( а.с. 5).

Згідно розрахунку заборгованості від 11.08.2021 №52343/4-39 здійсненого державним виконавцем, розмір заборгованості станом на 01.08.2020 складає 43 639,52 грн. за період квітень 2019 року - липень 2021 року.

З розрахунку вбачається, що розмір заборгованості обраховано за середньомісячною заробітною платою по області (регіону), оскільки у державного виконавця відсутні відомості щодо доходу ОСОБА_2 (а.с. 4).

Крім того матеріали справи містять розрахунок зі сплати аліментів, виконаний старшим державним виконавцем Соколовою О. станом на 31.01.2023 (а.с. 114 -115).

З довідки Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький від 27.02.2023 вбачається, що станом на 27.02.2023 відсутня заборгованість зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Звернувшись із даним позовом позивачка здійснила свій розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з квітня 2019 року по липень 2021 року, який складає 208 847,62 грн (а.с. 2 зворот -3).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції послався на те, що наданий позивачкою розрахунок не відповідає встановленим обставинам справи.

Суд першої інстанції належним чином встановив, що станом на 01.10.2019 заборгованість зі сплати аліментів відповідачем погашена у повному обсязі та здійснив власний розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за спірний період.

Розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за період квітень 2019 року та по липень 2021 складається із сум розмірів пені, обчислених за кожним місячним (періодичним) платежем та становить - 133 880,21 грн.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці, - з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Пунктом 22 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від15.05.2006№3«Про застосуваннясудами окремих норм Сімейногокодексу Українипри розглядісправ щодобатьківства,материнства тастягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК Українивідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме наплатника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першоюстатті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обов`язок зі сплати аліментів у відповідача виник на підставі судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2019, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а

судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний