Дата документу 16.03.2023
Справа № 334/6916/21
Провадження № 2/334/155/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Фрначук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про визнання незаконною бездіяльність, яка полягає у відмові надати ОСОБА_1 інформацію про історію здійснення платежів та зобов`язання провести реструктурізацію заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до АТ «Альфа-Банк» про зобов`язання провести реструктуризацію заборгованості та надання інформації.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

01 грудня 2022 року на підставі рішення засновників АТ «АЛЬФА- БАНК» від 12 серпня 2022 року затверджено нову редакцію Статуту банку, якою змінено найменування банка з «АЛЬФА-БАНК» на «СЕНС- БАНК» ( протокол №3/2022 від 18.08.2022 ). Зазначена редакція Статуту погоджена НБУ 12 вересня 2022 року.

01 грудня 2022 року відомості про зміну найменування банку внесене до Державного реєстру банків та видана банківська ліцензія №61 від 01.12.2022 року.

Під час підготовчого судового засідання, а саме: 10.11.2021 року ОСОБА_1 надіслано на адресу суду заяву про зміну предмету позову, в якій вона просить суд, викласти прохальну частину позовної заяви у наступному вигляді: Визнати незаконною бездіяльність АТ «АЛЬФА-БАНК» (), котра полягає у відмові надати ОСОБА_1 інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена АТ «АЛЬФА-БАНК» за відступлення права вимоги за кредитним договором № 0703/1207/71-342 від 05.12.2007 року АТ «ДЕЛЬТА БАНК». Зобов`язати АТ «АЛЬФА-БАНК» () реструктурувати заборгованість за кредитним договором № 0703/1207/71-342 від 05.12.2007 року згідно вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Ухвалою суду від 16 листопада 2022 року підготовче судове засідання закрито.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивача зазначала, що між нею - ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк, 05 грудня 2007 року було укладено договір № 0703/1207/71- 342 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті для розрахунків по договору купівлі-продажу квартири.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір № 0703/1207/71-342-2-1. Згідно цього договору позивачка передала в іпотеку житлове нерухоме майно, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Правонаступником АКБ ТАС-Комерцбанк став ВАТ Сведбанк, який 12 травня 2012 року відступив право вимоги за зазначеним кредитом ПАТ ДЕЛЬТА БАНК. У свою чергу, влітку 2012 року ПАТ ДЕЛЬТА БАНК відступив право вимоги за зазначеним кредитним договором до ПАТ АЛЬФА-БАНК.

У 2008 року в Україні почалася непередбачувана фінансова криза та неконтрольована державою інфляція, внаслідок якої в рази знецінилась гривня, що неминуче вплинуло на усі без виключення відносини кредитного характеру, особливо ті, які були прив`язані до іноземної валюти. Такі форс-мажорні обставини, в кінцевому рахунку, завадили позивача виконувати фінансові зобов`язання перед кредитором.

У 2014 році ПАТ АЛЬФА-БАНК звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя 08.02.2016 року ухвалив рішення у справі № 334/10747 на користь ПАТ АЛЬФА-БАНК про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 129184 (сто двадцять дев`ять тисяч сто вісімдесят чотири гривні) 63 коп. та судового збору у розмірі 1291 (одна тисяча двісті дев`яносто одна) гривня 85 копійок.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України №1304 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», дія якого також поширюється на іпотечне майно позивача. Цей Закон є проміжним інструментом, використаний законодавцем, щоб в подальшому розробити правовий механізм, що дозволить громадянам, які не з власної волі й вини постраждали від інфляції, вибудувати з кредитором прийнятні фінансові відношення, основані на принципах, що враховують реальне положення речей й дають можливість боржникам за максимальних зусиль з їх боку повернути кошти банківським установам.

Верховною Радою України 13 квітня 2021 року прийнятий закон № 1381-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року.

Відповідно до внесених цим законом змін до Закону України Про споживче кредитування, зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, що відповідають, зазначеним в ньому, критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника за відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації.

Також, після внесених законом змін, згідно п. 7 п-п. 16 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування, кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги, а також, надати позичальнику на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

Згідно п. 7 п-п. п. 10 розділу IV Закону встановлюється, що у випадку заміни кредитора внаслідок відступлення йому права вимоги, якщо він з причини ненадання йому кредитодавцем всієї інформації про історію здійснення платежів, не здійснив обчислення наявної станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, відступлені за договором грошові зобов`язання позичальника перед таким поточним кредитором зменшується на суму їх перевищення від розміру плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення такого права вимоги. Тобто, поточний кредитор має довести наявну станом на 1 січня 2014 року прострочену заборгованість.

29 травня 2021 року позивачка звернулася до АТ АЛЬФА-БАНК з заявою про надання інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за кредитним договором № 0703/1207/71-342 від 05 грудня 2007 року та надання належним чином завіреної копії документу, яким визначено розмір плати, що сплачена ПАТ АЛЬФА-БАНК за відступлення права вимоги від ПАТ,ДЕЛЬТА БАНК до ПАТ АЛЬФА-БАНК з метою сплатити прострочену заборгованість станом на 01.01.2014 року та, в подальшому, провести реструктуризацію своїх боргових зобов`язань.

У відповідь АТ АЛЬФА-БАНК надіслав листа (вих. №51635-34 від 14.06.2021 року), в якому, посилаючись на невідповідність заяви позивачки від 29.05.2021 року (вих. № 2021/05/29-1) вимогам Закону України Про споживче кредитування, відмовив у наданні запитуваної інформації.

Тобто, позивачка не має розрахунку заборгованості станом на 1 січня 2014 року, щоб згідно вимог Закону погасити його для проведення реструктуризації зобов`язання, ні інформації про історію здійснення платежів, ні копії документа про розмір сплати відповідачем за придбання права вимоги за кредитним договором № 0703/1207/71- 342 від 05.12.2007 року.

Відповідач, не надавши відповідь на вказану заяву, порушив на думку позивача законне право на отримання інформації та право скористатись встановленим законодавцем правовим механізмом реструктуризації заборгованості, тому вона змушена була звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав викладені обставини та просив суд задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву з детальним обґрунтуванням своїх заперечень щодо позовних вимог позивача та просив суд відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Усно, представник відовідача доводив суду, що дійсно, 08.06.2021 року позивач звернувся до АТ «Альфа-Банк» з заявою про надання інформації про історію здійснення платежів за кредитним договором № 0703/1207/71-342 від 05.12.2007 року, відповідно до якої просив надати інформацію про дату проведення кожного платежу, суму, призначення кожного платежу, та суму простроченої заборгованості станом на 01.01.2014 року.

14.06.2021 року АТ «Альфа-Банк» було надано відповідь про невідповідність поданого запиту вимогам ЗУ «Про споживче кредитування», а саме документи, що необхідні у відповідності до вимог Закону подано не в повному обсязі. Більше позивач до банку не звертався, та відповідних документів не надавав.

Представник відповідача зауважив, що позивач як позичальник не позбавлений права звернутися до відділення банку та отримати виписку по договору, де буде відображена вся інформація щодо сплати щомісячного платежу, сума заборгованості станом на конкретну дату. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що у наданні відповідної інформації останньому було відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини та вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалося сторонами, що 21.11.2007 року ОСОБА_1 звернулася до ТАС Комерцбанк з заявою про отримання кредиту в розмірі 12 000 доларів США. У вказаній заяві позивач вказала, шо бажає отримати кредит, зазначила особисті дані та дані чоловіка. Про наявність дітей та неповнолітніх осіб не зазначала.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.11.2007 року, позивач підтвердила, що усі відомості, що містяться в анкеті заяві анкеті є достовірними і точними. Зобов`язуюся негайно повідомляти банк у випадку зміни зазначених відомостей, а також про будь які інші обставини що можуть вплинути на виконання зобов`язань по погашенню кредиту.

У подальшому 05 грудня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальникові кредит в розмірі 12 000 доларів США.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі- продажу між позичальником, ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 з метою придбання квартири АДРЕСА_2 .

В подальшому право вимоги за кредитним договором було відступлена до АТ «Альфа-Банк». Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0703/1207/71-342 від 05.12.2007 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк ) та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитним договором належать ПАТ Альфа-Банк.

01 грудня 2022 року на підставі рішення засновників АТ «АЛЬФА- БАНК» від 12 серпня 2022 року затверджено нову редакцію Статуту банку, якою змінено найменування банка з «АЛЬФА-БАНК» на «СЕНС- БАНК» ( протокол №3/2022 від 18.08.2022 ). Зазначена редакція Статуту погоджена НБУ 12 вересня 2022 року.

01 грудня 2022 року відомості про зміну найменування банку внесене до Державного реєстру банків та видана банківська ліцензія №61 від 01.12.2022 року.

В ході судового розгляду також з`ясовано, що 08.06.2021 року позивач звернувся до АТ «Альфа-Банк» з заявою про надання інформації про історію здійснення платежів за кредитним договором № 0703/1207/71-342 від 05.12.2007 року, відповідно до якої просив надати інформацію про дату проведення кожного платежу, суму, призначення кожного платежу, та суму простроченої заборгованості станом на 01.01.2014 року.

14.06.2021 року АТ «Альфа-Банк» було надано відповідь про невідповідність поданого запиту вимогам ЗУ «Про споживче кредитування», а саме документи, що необхідні у відповідності до вимог Закону подано не в повному обсязі (копію відповіді є в матеріалах справи а.с.67). Більше позивач до банку не звертався, та відповідних документів не надавав.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захист)' потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати зміст) порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Cуду y в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417/19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи Інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх нрав; при цьому обов`язком позивача, відповідно до ст. 81 ЦП К України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Право на захист -це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Підставами для визнання протиправним рішення або дій суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу. При цьому, обов`язковою умовою визнання протиправним рішення або дій є наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Аналогічний правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 року та аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у Постанові від 30.05.2018 року.

Стороною позивача не надано доказу того, що відповідачем порушено права та інтереси позивача, адже саме останнім в подальшому було подано заяву для првоедення реструктуризації, яка не відповідає положенням Закону.

Щодо позовних вимог зобов`язати відповідача реструктурузувати суму боргу, суд виходив з наступного:

Судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо реструктуризації зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Отже, проведення реструктуризації у будь-якому випадку передбачає зміну істотних умов договору.

23.04.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13.04.2021 № 1381-ІХ і Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності дим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів.

Тобто, Законом не передбачено обовязку проведення реструкторизації на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, а виключно з підстав нарахування заборгованості за умовами договору та у випадку відстуності простроченої заборгованості станом на 01.01.2014 року та у випадку її погашення та виключно у разу надання повного переліку документів, визначених Законом.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача провести реструктурізацію, всупереч положенням ЗУ 1381-ІX та за відсутності передбачених Законом документів.

Відповідно до відповіді наданої АТ «Альфа-Банк» № 51635-34 від 14.06.2021р. було зазначено, що подана позивачем заява не відповідає вимогам ЗУ «Про споживче кредитування», а саме документи, що необхідні у відповідності до вимог Закону подано не в повному обсязі (копію відповіді а.с. 67).

Відповідно до пункту 4 ЗУ 1381-ІX, у заяві про проведення реструктуризації зазначаються прізвшце, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;найменування кредитодавдя (повне або скорочене), інформанія про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подасться заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єкіїв житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса). - у разі наявності майнового поручителя;документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи і позикодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Позивачем до поданої заяви не подано жодного документу, передбаченого цим Законом, відтак банком було законно відмовлено у проведенні реструкторизації за договором.

Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Заперечення позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому не можуть свідчити на доведеність позовних вимог.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4,7, 9, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133,141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-289, 353, 354 ЦПК України, на підставі ст. 15,16 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про визнання незаконною бездіяльність, яка полягає у відмові надати ОСОБА_1 інформацію про історію здійснення платежів та зобов`язання провести реструктурізацію заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено та проголошено 20 березня 2023 року о 15 годині 00 хв.

Суддя Н.Ю.Козлова