Справа № 159/3919/22
Провадження № 2/159/181/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Конашук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поворської об`єднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до Поворської об`єднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась. Від імені померлої, ОСОБА_2 , Поворською сільською радою посвідчено заповіт за № 108 від 10 вересня 2015 року, яким ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачу. Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, на сьогодні він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через приватного нотаріуса, оскільки в позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Оскільки в позасудовому порядку оформити своє право на спадкове майно неможливо, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося по смерті спадкодавця. Вважає, що в даному випадку способом захисту його права є ухвалення рішення про визнання права власності на спадкове майно, оскільки він позбавлений можливості реалізувати своє право па прийняття спадщини за заповітом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2022 позовну заяву залишено без розгляду на та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.11.2022.

28.11.2022 підготовче судове засідання не відбулося через відсутність в приміщенні Ковельського міськрайонного суду Волинської області електропостачання.

28.12.2022 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано виконавчим комітетом Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області.

Згідно заповіту, який посвідчений секретарем Поворської сільської ради Ковельського району волинської області Самчук С.С., 10.09.2015, ОСОБА_2 заповідала все своє майно ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи 98/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті останньої звернувся ОСОБА_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 14.09.2022, вбачається, що спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки, яка розташована за адресою: Поворська сільська рада Ковельського району волинської області.

Аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2022 №394/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований в 1968 році.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

З довідки Поворської сільської ради Волинської області від 15.08.2018 №1544 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі Поворської сільської ради № 0148 за 2018 рік, за ОСОБА_2 рахувалося господарство по АДРЕСА_1 . Остання постійно проживала і була зареєстрована там з 1968 року. Була виписана у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім неї в цьому господарстві ніхто не проживав, не зареєстрований і по даний час. Від імені ОСОБА_2 Поворською сільською радою було посвідчено заповіт за № 108 від 10.09.2015. Заповіт не змінено і не відмінено..

За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що ОСОБА_2 була власником господарства по АДРЕСА_1 .

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Нормами ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд дослідив матеріали спадкової справи №98/2018, заведеної після смерті ОСОБА_2 , в якій наявний заповіт, посвідчений 10.09.2015, згідно якого ОСОБА_2 (спадкодавець) заповідала все належне їй майно, ОСОБА_1 (спадкоємець).

Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Олєйнікової О.В., проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав через відсутністю правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна.

Враховуючи те, що позивач у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Поворської об`єднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Поворська об`єднана територіальна громада Ковельського району Волинської області, , місцезнаходження: вул. Київська, 39, с. Поворськ, Ковельський район, Волинська область.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.03.20223.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ