Ухвала

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 761/10357/22

провадження № 61-919 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмух Б. Л. за № 748, скасувати рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 прав власності на вказану квартиру та припинити її право власності на квартиру.

2. Разом із позовом Фондом було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якому просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (площею 172,8 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000, заборонити державним реєстраторам/нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії спрямовані на виникнення/зміну/припинення речових прав щодо квартири АДРЕСА_1 (площею 172,8 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

3. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, заяву Фонду про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (площею 172,8 кв. м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000. В іншій частині заяву залишено без задоволення.

4. Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , у січні 2023 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

5. Як на підставу для скасування судових рішень заявник вказує на те, що судами попередніх інстанцій неповно та не всебічно з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконних та необґрунтованих рішень, порушення майнових прав відповідача. Також заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, розглянув справу за його відсутності, та не взяв до уваги його клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушив статтю 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

6. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

7. Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

8. Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

9. Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

10. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії.

11. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини друга та третя статті 150 ЦПК України).

12. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

13. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

14. З оскаржуваних судових рішень вбачається, що спір у справі № 761/10357/22 виник щодо оспорювання права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 23 липня 2021 року №748 з підстав недійсності договору дарування. Тобто з точки зору практики Верховного Суду позивачем заявлені як вимоги майнового так і немайнового характеру.

15. Обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову Фонд зазначив, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18 з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 солідарно стягнуто на користь Фонду, що діяв як ліквідатор ПАТ «АБ «Укоопспілка» 76 929 136,71 грн шкоди та стягнуто в рівних частинах з кожного 2 775 150 грн судових витрат.

16. Через два місяці після винесення постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18, а саме 23 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , що на думку Фонду свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків перед Фондом, шляхом відчуження свого майна, на яке може бути звернуте стягнення.

17. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2012 року № 18?рп/2012 зазначив, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

18. Крім цього відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece від 19 березня 1997 року).

19. Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку існування загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

20. Таким чином, враховуючи, що предметом спору у цій справі є оспорювання права власності на об`єкт нерухомого майна та доводи заяви про забезпечення позову є обґрунтованими, Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про необхідність забезпечення позову у цій справі; а враховуючи те, що спір у цій справі по суті не вирішено, розгляд справи триває, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову та повторно звертає увагу на те, що забезпечення позову є лише тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

21. Верховний Суд також не бере до уваги доводи касаційної скарги про те, що постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/11027/18 скасована постановою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року, оскільки справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Тобто розгляд справи не закінчено.

22. Крім цього доводи касаційної скарги здебільшого зводяться до незгоди відповідача із мотивами та обґрунтуванням позовної заяви, і не можуть бути враховані під час оскарження ухвали про забезпечення позову, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

23. Що стосується доводів касаційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_1 офіційної, в розумінні ЦПК України, електронної адреси, а також доказів надсилання йому судом апеляційної інстанції судової повістки в порядку ЦПК України, а відтак апеляційну скаргу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання Верховний Суд зазначає таке.

24. Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

25. Частиною першою статті 60 ЦПК України також встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

26. З оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду вбачається, що апеляційна скарга була подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який є адвокатом.

27. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

28. Частинами четвертою та п`ятою статті 14 ЦПК України передбачено, що Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

29. Частинами шостою та сьомою цієї ж статті встановлено, що, зокрема, адвокати реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

30. Касаційна скарга не містить ні посилань, ані доказів того, що представник ОСОБА_1 - адвокат Святюк С. П., не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в якому розглядалася апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року.

31. Крім цього в касаційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 в день розгляду його апеляційної скарги звертався до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відкладення розгляду справи, що також підтверджує його обізнаність про дату та час відповідного засідання.

32. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

33. З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович, про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та припинення права власності.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. І. Грушицький

Є. В. Петров