Справа №173/1664/22
Провадження №2/173/187/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р. м.Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бурхана С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

І Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії -Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі позивач) звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 10 732,26 грн., проценти за користування кредитом в сум 2 760,66 грн., комісію - 6,00 грн., пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 256,77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 740,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 349,43 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 2064,47 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 1021,15 грн. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 03.02.2015 року між ним та ПАТ Дніпрогаз укладено договір №ЗП-40 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством з використання платіжних карток. Відповідно до договору №ЗП-40 від 03.02.2015 року працівнику ПАТ Дніпрогаз ОСОБА_1 04.02.2015 року відкрито рахунок № НОМЕР_1 . 26.02.2015 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до договору № 921525 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Позивач відкрив рахунок № НОМЕР_2 в гривні на умовах тарифного плану Зарплатний. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн. Строк користування кредитом - до дати закінчення строку дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом встановлювалась у розмірі 28%.

Також 26.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №1 до договору № 921525 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов додаткового договору встановлено кредитний ліміту розмірі 10 800 грн. Строк користування кредитом - до дати закінчення строку дії платіжної картки. Процентна ставка складає - 30% річних за користування кредитними коштами.

Відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 17 931,71 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом (кредитом) 10 732,26 грн.; проценти за користування кредитом 2 760,66 грн.; комісія - 6,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 256,77 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 740,97 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 349,43 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 2 064,47 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1021,15 грн.

У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2022 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена на адресу Відповідача та отримана останньою 06.01.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, Відповідач відзив на позовну заяву в порядку статей 178, 278 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не подала.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк не подала до суду відзиву на позов, а відтак не скористалася наданими їй процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 ЦПК України.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (стаття 275 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 268 ЦПК України).

ІІІ. Встановлені судом обставини.

03.02.2015 року між ним та ПАТ Дніпрогаз укладено договір №ЗП-40 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством з використання платіжних карток. Відповідно до договору №ЗП-40 від 03.02.2015 року працівнику ПАТ Дніпрогаз ОСОБА_1 04.02.2015 року відкрито рахунок № НОМЕР_1 , який в подальшому змінено на НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою Дніпровського обласного управління АТ Державний ощадний банк України.

26.02.2015 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №1 до договору № 921525 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Позивач відкрив рахунок № НОМЕР_2 в гривні на умовах тарифного плану Зарплатний. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн. Строк користування кредитом - до дати закінчення строку дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом встановлювалась у розмірі 28%.

Також 26.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №1 до договору № 921525 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов додаткового договору встановлено кредитний ліміту розмірі 10 800 грн. Строк користування кредитом - до дати закінчення строку дії платіжної картки. Процентна ставка складає - 30% річних за користування кредитними коштами.

Згідно виписки по картковому рахунку відповідач користувалася кредитними коштами протягом строку дії картки. Проте, належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість за основним боргом (кредитом) 10 732,26 грн. та проценти за користування кредитом 2760,66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Після підписання договору і додаткових угод до нього у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток та повернути кредит.

Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши кредитні ресурси в повному обсязі.

Проте, відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого за нею виникла заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 10732,26 грн. та за процентами за користування кредитом в сумі 2 760,66 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком заборгованості.

За таких обставини, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення комісії 6,00 грн., пені за несвоєчасне погашення боргу (кредиту) в сумі 256,77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 740,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 349,43 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 2064,47 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 1021,15 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, позивач не навів належного обгрунтування у позові, зокрема не зазначив відповідні умови договору, та не надав належних доказів наявності підстав для стягнення з відповідача комісії в сумі 6,00 грн. та пені за несвоєчасне погашення боргу (кредиту) в сумі 256,77 грн. При цьому суд не приймає до уваги розрахунок пені, наданий позивачем, оскільки позивач не навів належного обґрунтування того, що такий розрахунок відповідає положенням договору, який було підписано сторонами та на умови якого відповідач погодилась.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом, а також інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач, у свою чергу, наданий позивачем розрахунок не спростувала, контррозрахунку не подала.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 ЦПК України).

Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач була позбавлена можливості у порядку частини 4 статті 83 ЦПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України).

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На думку суду, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 16.11.2022 року про сплату судового збору в сумі 2 481 грн. Враховуючи те, що задоволено 98,53 % позовних вимог (17 668,94 грн. від 17 931,71 грн. складає 98,53 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 444,53 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2 481 грн. х 98,53 % /100%).

Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 76, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (; 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (; 49107, м. Дніпро, просп. Гагаріна, буд. 115) заборгованість за кредитом в сумі 17668 (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 94 коп.: 10 732,26 грн. та за процентами за користування кредитом в сумі 2 760,66 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 740,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 349,43 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 2 064,47 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 1 021,15 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (; 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (; 49107, м. Дніпро, просп. Гагаріна, буд. 115) судові витрати в сумі 2444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) грн. 53 коп.

4. Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

5. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Бурхан