Номер провадження: 22-ц/813/4191/23
Справа № 509/3792/22
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року, ухваленого Овідіопольським районним судом Одеської області у складі: судді Кочко В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, у порядку захисту прав споживача,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 55420, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Авентус Україна" заборгованості за кредитним договором у розмірі 18606,00 грн.

З даним виконавчим написом позивачка не згодна, вважає його виданим безпідставно та з порушенням вимог законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною, жодних повідомлень про порушення зобов`язання від кредитора не надходило, нотаріусу не були подані всі документи, з якими закон пов`язує можливість видачі виконавчого напису.

Тому позивачка просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. від 11 червня 2021 року, зареєстрований у реєстрі за №55420, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на її користь стягнуті на підставі цього виконавчого напису грошові кошти в сумі 9651,45 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн та покласти на відповідача інші судові витрати.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надійшов відзив про невизнання позову.

Щодо заявлених витрат на правову допомогу позивача у розмірі 15000 грн, Товариство зазначає, що представник не є належною стороною по справі, оскільки ОСОБА_2 не являється адвокатом, а лише фізичною особою підприємцем, що позбавляє його права на отримання суми витрат на професійну правничу допомогу; не надано жодного документу які би підтверджували понесення таких витрат.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, у порядку захисту прав споживача задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №55420, виданий 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на користь ОСОБА_1 9651,45 грн безпідставно стягнутих на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №55420, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" частково не погоджується з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, тому просить скасувати рішення в частині стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доводами апеляційної скарги є неповне з`ясування обставин, неправильна оцінка доказів, що мають значення для справи, невідповідність норм матеріального права; не дослідження судом належним чином документів, наданих позивачем в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та прохання відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи ціну позову, принципи співмірності, розумності судових витрат, що спричинило до хибного прийняття рішення у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" зазначає, що п. 2.3. наданого позивачем Договору №209 (про надання юридичних послуг) від 26.08.2022 визначено, що належне надання виконавцем Юридичних послуг замовнику підтверджується підписанням сторонами відповідно акту про надання юридичних послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору, виражений у Додатку №2 до Договору, який відсутній, як і підтвердження того, що ОСОБА_1 сплачено 31.08.2022 кошти у розмірі 3800 грн саме за надані юридичні послуги стосовно провадження, відкритого відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна".

Крім того, відповідно до додаткової угоди №1 від 26.08.2022, ФОП ОСОБА_2 зобов`язується надавати юридичні послуги ОСОБА_1 також і стосовно інших Товариств з обмеженою відповідальністю з іншим предметом спору.

Загальна сума стягнення становить 9651 грн, а позивачка просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу від фахівця в галузі права у розмірі 15000 грн, що є абсолютно необґрунтованим, заявлені судові витрати є завищені, оскільки справа є нескладною, для якої є пріоритетним швидкий розгляд, не потребує проведення експертизи, вона не становить значний суспільний інтерес; позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував понесені витрати позивачем у вказаному розмірі; судом не враховано, що у вартість послуг включено такі юридичні послуги як участь у судових засіданнях, збір доказів, а справу розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін і витребування доказів було заявлено під час подання позову; розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу від фахівця в галузі права, суд дійшов хибного висновку, не дослідивши обставин справи.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" витрат на професійну правничу допомогу.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуваним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року визнано виконавчий напис №55420, виданий 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, таким, що не підлягає виконанню, стягнуто кошті та вирішено питання щодо судових витрат.

Стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, суд виходив із обґрунтованості позову та вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України щодо належності та достатності доказів витрат, які позивач поніс або має понести, на професійну правничу допомогу адвоката Білик В.С. з урахуванням ціни позову, рівня складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченого адвокатом на надання такої допомоги.

Переглядаючи рішення суду в оскаржуваній частині, колегія суддів вважає, що такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на таке.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_2 надавалася правнича допомога позивачці ОСОБА_1 , на підтвердження чого позивачем надано договір про надання юридичних послуг № 209 від 26.08.2022, укладений між позивачем і ФОП ОСОБА_2 , копія додаткової угоди №1 від 26.08.2022, копія квитанції на суму 3800 грн, диплом магістра від 16 січня 2019 року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ФОП ОСОБА_2 від 18.02.2020, свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" серії ОД № 002516 на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 01 липня 2022 року, строк дії свідоцтва до 01 липня 2025 року (а.с. 19- 26).

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу визначено, що малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса.

Справа № 509/3792/22 не є малозначною справою в силу вимог закону та не визнана такою судом.

Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, законодавцем передбачено представництво особи в суді особою, яка не є адвокатом, лише у малознічній справі.

Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

Із приписів статті 137 ЦПК України слідує, що витрати на професійну правничу допомогу пов`язуються із правничою допомогою саме адвоката. Це пов`язано, зокрема, із запровадженою судовою реформою та змінами до Конституції України. Так, 30 вересня 2016 року набули чинності зміни до Конституції України в частині правосуддя і нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно зі статтею 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Також у даній статті зазначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Водночас відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Згідно з частиною першої статті 12 ЦПК України (у редакції до 15 грудня 2017 року) особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Отже, з 1 січня 2019 року представництво у судах першої інстанції в справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватися адвокатами.

Документів, які б свідчили, що ФОП ОСОБА_2 є адвокатом, суду не надано.

Не є таким документом надане суду свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту ОСОБА_2 , оскільки вказане є лише певним етапом на шляху набуття права на зайняття адвокатською діяльністю та не замінює собою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яке відповідно до статті 12 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видається особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги.

Отже, по теперішній справі процесуальні дії вчинено за дії ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року, юридичну консультацію позивачу надавав ФОП ОСОБА_2 , який не є адвокатом.

А відтак, підстави для стягнення витрат на правову допомогу - відсутні.

Суд наведено не врахував, помилково зазначив про відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_2 як адвокатом з огляду на задоволення позову по суті, та вдався до оцінки розміру таких витрат, їх співмірності складності справи, витраченого адвокатом часу тощо.

Проте, вказане має враховуватися судом лише у разі відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до яких належать лише витрати, пов`язані з правничою допомогою лише адвоката. Витрат же на професійну правничу допомогу фахівця у галузі права не передбачено, та відшкодовані вони бути не можуть за вимогами чинного ЦПК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене та на відзив відповідача на позовну заяву та помилково стягнув судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Питання розподілу судових витрат між сторонами судом першої інстанції вирішено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Що стосується вимог апеляційної скарги про відшкодування судових витрат за розгляд в суді апеляційної інстанції, то таке є помилковим, оскільки відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір. Отже, сплачений заявником судовий збір за подання апеляційної скарги є зайво сплаченим із застосуванням до такого наслідків, передбачених статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту постанови 28 лютого 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

В.В. Кострицький