Справа № 303/2061/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Зубашкова М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року (суддя Курах Л.В.) у справі №303/2061/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Медвідя Івана Михайловича та державного виконавця Фельдеші Катерини Сергіївни, стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз»,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст скарги боржника

14.03.2023 боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Медвідя Івана Михайловича та державного виконавця Фельдеші Катерини Сергіївни, в якій просив:

- поновити строк на звернення зі скаргою;

- визнати незаконними дії начальника ВДВС Медвідя І.М. щодо стягнення грошей у сумі 874,09 грн з поточного рахунку боржника у АТ «ПриватБанк» та щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 652,77 грн;

- визнати незаконними дії виконавця Фельдеші К.С. щодо встановлення додаткових витрат провадження невідомо як порахованих, ще до його початку;

- зобов`язати начальника ВДВС Медвідя І.М. здійснити дії щодо повернення грошей у сумі 874,09 грн на рахунок НОМЕР_1 у Приватбанк визначений у платіжної вимоги.

Вимоги скарги мотивовано тим, що 24.06.2022 ОСОБА_1 отримав постанову державного виконавця Фельдеші К.С. від 14.06.2022 про відкриття виконавчого провадження №69220870 за виконавчим листом № 303/7754/21, виданим 28.04.2022 про стягнення на користь АТ ОГС «Закарпатгаз» 4257,73 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу та 2270,00 грн судового збору.

Зазначав, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 у справі № 303/7754/21, яким позовну заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 4257,73 грн. та суму сплаченого судового збору 2270,00 грн.

Надалі жодних інших постанов із ВДВС боржнику не надходило, тому він вважав, що виконавець ніяких дій не проводить, оскільки окрім зарплатної картки, яка залишилась після звільнення, та пенсійної картки, інших рахунків в банках боржник не має.

Однак із рахунку боржника у Приватбанку було стягнуто гроші: 01.03.2023 824,09 грн, 02.03.2023 - 50грн.

06.03.2023 ОСОБА_1 повідомив державного виконавця Фельдеші К.С. про те, що розгляд справи №303/7754/21 не завершено та вона перебуває на розгляді в апеляційному суді.

Але, незважаючи на це повідомлення, державний виконавець Фельдеші К.С., на думку скаржника, продовжила порушувати Закон та зробила чергову вимогу №2 від 06.03.2023 на стан його рахунків.

09.03.2023 ОСОБА_1 письмово повідомив начальника ВДВС Медвідя І.М., про те, що розгляд справи №303/7754/21 не завершено, триває апеляційний розгляд, що зобов`язує зупинити виконавче провадження, при цьому надав копію ухвали Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022 про відкриття апеляційного провадження у справі №303/7754/21.

У свою чергу, ОСОБА_2 для повернення грошей почала вимагати виписки з банку інші документи, які на думку боржника не мають відношення до виконавчого провадження. Тобто відмовилася поновити порушене право скаржника.

Крім того дії державного виконавця Фельдеші К.С. та начальника ДВС Медвідя І.М. є неправомірними, оскільки за відсутності відповіді у матеріалах виконавчого провадження з Приватбанку, ними допущено списання коштів з поточного рахунку боржника в розмірі 874,09 гривень. Вважає, що відомості про рахунок боржника отримано виконавцями поза межами виконавчого провадження, що є зловживанням службовим становищем.

Зазначав, що дії виконавця Фельдеші К.С. та начальника ДВС Медвідя І.М. суперечать Закону України №2129 «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набув чинності 26.03.2022.

Згідно з цим Законом №2129 Розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 30, ст. 542 із наступними змінами) доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого, зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Вказував на те, що саме державний виконавець зобов`язаний перевірити цільове призначення коштів на поточному рахунку, чи не є ці кошти заробітною платою і встановити з якого саме рахунку здійснювати списання коштів.

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що державним виконавцем йому було повернуто на рахунок суму у розмірі 49,75 гривень.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив вимоги скарги задовольнити.

Основні процесуальні дії в суді першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2023 поновлено строк подання скарги ОСОБА_1 щодо оскарження дій по виконанню виконавчого листа начальником відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Медвідь І.М. та державним виконавцем Фельдеші К.С. у виконавчому провадженні №69220870, стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та прийнято скаргу до розгляду.

Відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Медвідь І.М. та державного виконавця Фельдеші К.С., стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», у частині вимог щодо скасування постанови в частині стягнення виконавчого збору, щодо встановлення додаткових витрат провадження та оскарження дій щодо їх винесення.

Зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.04.2023 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Медвідь І.М. та державного виконавця Фельдеші К.С., стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На цю ухвалу подав апеляційну скаргу боржник ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просить вказану ухвалу скасувати і постановити нове рішення, яким його скаргу задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що боржник не був належним чином повідомлений про арешт грошових коштів, накладений на підставі постанови виконавця від 22.11.2022; рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 у справі № 303/7754/21 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не набрало законної сили, оскільки ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на таке рішення, проте оскільки виконавча служба боржника не турбувала, тому він з цього приводу до неї не звертався. Боржник вказує, що має тільки зарплатну та пенсійну картку. Зазначає, що доводив до місцевого суду те, що у боржника звичайний поточний рахунок у АТ «ПриватБанк». При цьому боржнику було відомо, що згідно із Законом України №2129 «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набув чинності 26.03.2022, (пунктом 10-2 ) зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника. Вважає, що не банк мав з`ясовувати цільове призначення коштів на рахунку боржника, а виконавець. Посилається на те, що суд вказуючи, що право скаржника порушили інші особи, мав залучити належного відповідача за скаргою у даній справі, але цього не зробив. Місцевий суд не дав оцінку тому, що ДВС добровільно повернула боржнику 49,75 грн, чим визнала незаконність стягнення. Також посилається на те, що суд постановив ухвалу від 23.03.2023, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 у частині вимог щодо скасування постанови в частині стягнення виконавчого збору, щодо встановлення додаткових витрат провадження та оскарження дій щодо їх винесення. Вважає, що суд постановив таку ухвалу необґрунтовано, оскільки боржником оскаржено не постанови виконавця, а матеріальна шкода, нанесена виконавцем.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 21.07.2023 ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просив розглянути апеляційну скаргу без його участі. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутносі учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Статтею 447 ЦПК Українипередбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене прав заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 у справі № 303/7754/21 позовну заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 4257,73 грн та суму сплаченого судового збору 2270,00 грн.

Для виконання цього рішення суду, 28.04.2022 Мукачівським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 303/7754/21 (а.с. 11, зворот).

14.06.2022 державним виконавцем Відділу ДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Фельдеші К.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69220870 на підставі вказаного виконавчого листа № 303/7754/21 (а.с. 5).

ОСОБА_1 у позовній заяві визнає ту обставину, що отримав 24.06.2022 постанову державного виконавця Фельдеші К.С. від 14.06.2022 про відкриття виконавчого провадження №69220870 (а.с. 1). У вказаній постанові зазначено ідентифікатор доступу сторін до виконавчого провадження, чим забезпечено право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, передбачене ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Також 14.06.2022 цим державним виконавцем Фельдеші К.С. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 652,77 гривень; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 69,00 гривень та постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 181,00 гривень (а.с.6-8).

Отже, загальна сума станом на 14.06.2022, яка підлягала стягненню з боржника, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження становила 7430,50 грн (4257,73+2270,00+652,77+69,00+181,00 = 7430,50).

22.11.2022 державним виконавцем Фельдеші К.С. винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7430,5 грн (а.с. 9).

21.02.2023 Відділом державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції пред`явлено платіжну вимогу № 69220870 від 21.02.2023 на суму 7430,50 грн платнику ОСОБА_1 , банк платника АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.10).

Згідно виписки з рахунку ОСОБА_1 було стягнуто кошти відповідно до виконавчого провадження, а саме 01.03.2023 списано суму у розмірі 824,09 гривень; 02.03.2023 списано суму у розмірі 50,00 гривень (а.с.12).

Також встановлено, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021 у справі № 303/7754/21 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.13).

На момент перегляду справи в апеляційному суді, у справі № 303/7754/21 Закарпатським апеляційним судом ухвалено постанову від 03.07.2023, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112066888).

ОСОБА_1 у поданій скарзі та в апеляційній скарзі визнає ту обставину, що після постановлення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022 у справі № 303/7754/21 не повідомляв про неї державного виконавця, хоча станом на 24.06.2022 боржник достеменно знав про відкрите виконавче провадження та мав можливість реалізувати своє право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, з використанням ідентифікатора доступу як сторони виконавчого провадження, знайомитися з внесеними до неї документами виконавчого провадження.

Натомість тільки після списання коштів з його рахунку (01.03.2023 та 02.03.2023) ОСОБА_1 вжив заходів для повідомлення державного виконавця про відкриття апеляційного провадження у справі № 303/7754/21.

13.03.2023 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фельдеші К.С. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 303/7754/21, виданого 28.04.2022. Дану обставину встановлено судом першої інстанції при безпосередньому дослідженні матеріалів виконавчого провадження № 69220870.

Зі змісту постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 вбачається, що її винесено на підставі повідомлення ОСОБА_1 від 08.03.2023 та доданої ухвали Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2021 року у справі №303/7754/21.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Положеннями частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме на сторони виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно письмово повідомити виконавцю, зокрема про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.

Таким чином лише 08.03.2023 боржник ОСОБА_1 повідомив виконавця про відкриття апеляційного провадження у справі №303/7754/21 та надав виконавцю ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022, а відтак посилання боржника на те, що кошти з його рахунку неправомірно списано 01.03.2023 та 02.03.2023 є необґрунтованими.

Оскільки боржник ОСОБА_1 своєчасно не виконав свого обов`язку невідкладно письмово повідомити виконавця про обставину, що обумовлює обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій (про відкриття апеляційного провадження у справі №303/7754/21 на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022) тому колегія суддів відхиляє доводи боржника, які зводяться до того, що кошти списано за обставин, які були підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

За відсутності у державного виконавця Фельдеші К.С. письмового повідомлення сторони виконавчого провадження про виникнення обставин, які обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій до 08.03.2023 (моменту письмового повідомлення боржника з наданням ухвали Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022), а також за відсутності судового рішення щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду у справі № 303/7754/21, дії державного виконавця Фельдеші К.С. щодо накладення 22.11.2022 арешту коштів боржника, направлення платіжної вимоги від 21.02.2023 з метою списання коштів з поточного рахунку боржника (які списано 01.03.2023 та 02.03.2023) вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень, а права боржника ОСОБА_1 порушено не було.

До того ж вищевказані дії вчинені саме державним виконавцем Фельдеші К.С., а тому посилання боржника, що вказані дії вчинено начальником ВДВС Медвідем І.М., котрі скаржник просив визнати незаконними є безпідставними.

Зазначення місцевим судом помилкового твердження про те, що Закон України «Про виконавче провадження» не регламентує порядок повідомлення державного виконавця про прийняття до розгляду апеляційної скарги на рішення суду, яке перебуває на виконанні не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Стосовно посилань боржника на те, що дії щодо списання коштів з його поточного рахунку суперечать Закону України №2129 «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (далі: Закон № 2129), а звернення стягнення на належні боржнику кошти було заборонено таким Законом № 2129, слід зазначити наступне.

Згідно із Законом № 2129 Розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2 відповідно до якого, зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). Даний Закон № 2129 набрав чинності 26.03.2022 з дня, наступного за днем його опублікування.

Боржник ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, що станом на 01.02.2023 та 02.03.2023 на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 2 ст. 48, ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 59, ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження») чи Законом № 2129.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20), у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 р. N 640/19274/20.

Банк, на який покладено обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконав. Зазначене свідчить про те, що Банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20, провадження № 14-218цс21 вказано, що «не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

У справі, що розглядається Боржник ОСОБА_1 не довів того, що арешт на кошти боржника було накладено державним виконавцем із порушенням вимог законодавства, що накладення арешту на такі кошти заборонено законом, не надав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання, що кошти на такому рахунку є заробітною платою або пенсією.

При цьому у постанові державного виконавця від 22.11.2022 зазначено, що арешт накладено на грошові кошти боржника, крім коштів, звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, державним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», дії були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що іншою ухвалою від 23.03.2023 місцевим судом було необґрунтовано відмовлено у відкритті провадження за його скаргою в частині вимог щодо скасування постанови в частині стягнення виконавчого збору, щодо встановлення додаткових витрат провадження та оскарження дій щодо їх винесення, оскільки така не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилання боржника на те, що ним оскаржено не дії чи постанови виконавця, а матеріальна шкода нанесена виконавцем є необґрунтованими та базуються на помилковому тлумаченні боржником норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Оскільки апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, тому сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2023 року.

Головуюча:

Судді: