Провадження № 2/127/2062/22
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна та визнання права власності,

вимоги позивачів:

1.визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 як на частку у спільному з ОСОБА_4 майні;

2.визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3.визнати за ОСОБА_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

4.витребувати у ОСОБА_3 , як добросовісного набувача, на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (збільшена вимога позивачем ОСОБА_1 );

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

У позовній заяві зазначили, що згідно з договором купівлі-продажу від 09.11.2009 року ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_2 (на теперішній час - АДРЕСА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Оскільки вони є дружиною та сином померлого, 19 жовтня 2010 року до Вінницької районної державної нотаріальної контори були подані заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . На теперішній час після смерті ОСОБА_4 зареєстрована спадкова справа № 514/2010 р. Позивачі звернулись до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявами про отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні та свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

24 червня 2022 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Є. Когутницьким була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтв була зазначена та обставина, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано не на ім`я спадкодавця. На теперішній час власником спірної квартири є відповідач ОСОБА_3 , який набув права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2021 року, який був укладений між ОСОБА_5 як продавцем та ним як покупцем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року був визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 05.02.2021 року, який був укладений між ТОВ «ФК «АМБРЕЛЛА» та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. У цій частині зазначене судове рішення є в законній силі.

Позивачі вважають, що за таких обставин ОСОБА_5 не мав права відчужувати спірну квартиру ОСОБА_3 , оскільки набув право власності на неї без законних на те підстав. Позивачі зазначають, що не можуть реалізувати свої права на власність та на спадкування, оскільки державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Є. Когутницьким своєю постановою від 24.06.2022 року відмовив їм у видачі відповідних правовстановлюючих документів.

З підстав наведених вище, позивачі звернулись до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні ОСОБА_1 була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, у якій вона, посилаючись на відповідні цивільно-правові норми, просила суд прийняти заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду разом із позовною заявою та витребувати у ОСОБА_3 , як добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 91-93).

Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року за заявою представника позивача, забезпечено позов, шляхом накладення арешту на спірну квартиру (а.с. 73, 74).

Відзив на позовну заяву до суду від відповідача не надходив.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 106).

До судового засідання позивачі не з`явились. Від представника позивачів адвоката Усова Ю.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів. В ході розгляду справи представник позивачів підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, які аналогічні тим, які викладені у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились. Від представника відповідача - адвоката Огородника В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. В ході розгляду справи представник надав пояснення, згідно з якими позов не визнав та пояснив суду, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки в даному випадку неможливе визнання права власності за позивачами без витребування квартири у відповідача, а таких позовних вимог позивачі не заявляють.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 09 листопада 2009 року ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_2 (на теперішній час - АДРЕСА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с. 36).

Позивач ОСОБА_1 доводилась померлому дружиною та перебувала у шлюбі з 05 травня 1985 року, а позивач ОСОБА_2 сином, від даного шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про народження (а.с. 33, 34).

Позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 жовтня 2010 року до Вінницької районної державної нотаріальної контори були подані заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

На теперішній час, після смерті ОСОБА_4 , зареєстрована спадкова справа № 514/2010 р., що підтверджується довідкою про надання інформації № 571/02-14, яка видана Вінницькою районною державною нотаріальною конторою 10 червня 2022 року (а.с. 37).

24 червня 2022 року на заяву позивачів про видачу їм свідоцтва про право власності на частку у спільному майні та свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Є. Когутницьким була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 38).

Як вбачається зі змісту даної постанови, що підставою для відмови у видачі зазначених свідоцтв була вказана та обставина, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано не на ім`я спадкодавця.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 243429319 від 08 лютого 2021 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О.О. (а.с. 39).

Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року (а.с. 11-15), яке у цій частині залишене без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року (а.с. 16-23), які були ухвалені у справі № 127/4155/21, ОСОБА_3 набув права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року, який був укладений між ОСОБА_5 як продавцем та ним як покупцем.

Також зазначеним судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року, який був укладений між ним та ТОВ «ФК «АМБРЕЛЛА» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року був визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року, який був укладений між ТОВ «ФК «АМБРЕЛЛА» та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. У цій частині зазначене судове рішення є в законній силі.

Також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року та постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2022 року констатовано право ОСОБА_1 на частку зазначеної квартири як подружжя, яке пережило ОСОБА_4 та право позивачів на спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Встановлені судом обставини вказують на те, що незважаючи на те, що позивачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_1 є одним із подружжя, яке пережило іншого з подружжя, не мають змоги реалізувати свої права на власність та на спадкування, оскільки державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Є. Когутницький своєю постановою від 24 червня 2022 року відмовив їм у видачі відповідних правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч. 1 ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином квартира АДРЕСА_1 до смерті ОСОБА_4 належала йому та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, частки у якій були рівними.

Також зазначена обставина встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, яке у цій частині є в законній силі.

П. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріуси видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року був визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року, який був укладений між ТОВ «ФК «АМБРЕЛЛА» та ОСОБА_5 , останній не мав права відчужувати спірну квартиру ОСОБА_3 , оскільки набув право власності на неї без законних на те підстав.

За таких обставин, оскільки в силу ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України ОСОБА_1 є власником частки квартири АДРЕСА_1 і ця обставина встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, яке було ухвалене у справі № 127/4155/21 і в цій частині є в законній силі, вона має право на витребування зазначеної квартири у ОСОБА_3 як добросовісного її набувача.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 у цій частині підлягає до часткового задоволення і частка квартири АДРЕСА_1 має бути витребувана у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Натомість суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на частку квартири АДРЕСА_1 , як на частку у їх спільному з ОСОБА_4 майні слід відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є власником частки спірної квартири в силу ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України. Оскільки суд дійшов висновку про те, що зазначена частка квартири вибула з власності ОСОБА_1 поза її волею та з порушенням вимог закону, вона має бути витребувана у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , тобто повернута у власність ОСОБА_1 .

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справа № 183/1617/16, п. 116 Постанови).

За таких обставин відсутня необхідність окремо визнавати за ОСОБА_1 право власності на ту частину квартири, яка витребовується на її користь, оскільки таке право захищено судом, шляхом витребуванням нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Ч. 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ст. 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивачі є дружиною та сином померлого ОСОБА_4 , тобто є його спадкоємцями першої черги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У своїй постанові від 25 травня 2022 року Вінницький апеляційний суд (12 та 13 стор. постанови), скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на частку квартири у порядку спадкування, зазначив, що такі вимоги можуть бути задоволенні лише у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріуса, зокрема, що зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як вже зазначалось судом, що 24 червня 2022 року на заяву позивачів про видачу їм свідоцтва про право власності на частку у спільному майні та свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Є. Когутницьким була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано не на ім`я спадкодавця.

Таким чином, судом встановлено, що позивачі не мають змоги оформити свої права на отримання свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя та свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог глави 89 ЦК України, тому такі їх порушені права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за кожним з них права власності частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

При зверненні до суду із даним позовом позивачами було сплачено судовий збір на загальну суму 5 462 40 коп. (а.с. 6, 7, 94).

Частиною 1 ст. 178 ЦПК України визначено, що ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Враховуючи те, що судом задоволено вимоги позивачів про часткове витребування нерухомо майна і визнання права власності за ними (по 1/4 ), що в цілому становить квартиру АДРЕСА_1 , то до стягнення підлягає судовий збір, виходячи із дійсної вартості вказаної квартири, розмір якої відповідно до Звіту про оцінку майна, становить 447 000 грн. (а.с. 24-31). Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивачів, в рівних частках, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 470 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовільнити частково.

Витребувати у ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на (одну четверту) частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на (одну четверту) частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 4 470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК