ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8983/21
провадження № 6/753/229/23
У Х В А Л А

про задоволення подання про визначення частки у майні боржника

"09" травня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

без участі сторін

розглянувши подання заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петра Юрійовича про визначення частки майна боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петро Юрійович звернувся до суду з поданням, в якому просить суд визначити, що частка ОСОБА_1 в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 становить частину цього майна.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Інші сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2021 позов ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором підряду № 36/12/9-2017 в розмірі 2300000,00 грн. (два мільйони триста тисяч гривень 00 копійок), судовий збір в розмірі 11350,00 грн. (одинадцять тисяч триста пятдесят гривень 00 копійок).

На примусовому виконанні в Дарницькому відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ) (надалі - Відділ) перебуває виконавчий лист №753/8983/21 від 12.01.2022, що виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором підряду № 36/12/9-2017 в розмірі грн. (два мільйони триста тисяч гривень 00 копійок), судовий збір в розмірі

грн. (одинадцять тисяч триста пятдесят гривень 00 копійок).

08.11.2022 ухвалою суду заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - задоволено. Допущено заміну стягувача: ОСОБА_4 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ватутінським РУГУ МВС України в м. Києві 21.11.1996, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 на ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 . виданий Баришівським РВГУ МВС України в Київській області 06.08.1996, РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 за виконавчим листом 753/8983/21 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості.

03.01.2023 заступником начальника Відділу, Лапанашвілі П.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам. Стягувачу для відома, боржнику для виконання.

Згідно трекіру поштового відстеження сайту АТ «Укрпошта» встановлено, що боржником особисто отримано постанову про відкриття виконавчого провадження 31.01.2023.

Подання обгрунтовано тим, що на сьогоднішній день виконавче провадження залишається не закінченим, а виконавчий документ не виконаним, оскільки у боржника ОСОБА_1 немає нерухомого майна та грошових коштів, належних йому на праві особистої власності, на яке можна було б звернути стягнення в примусовому порядку.

Дані обставини підтверджуються відповідями на запити державного виконавця, зокрема, інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за боржником права власності на нерухоме майно та інші речові права відсутня. Із відповіді Пенсійного фонду України від 03.01.2023 інформацію щодо особи боржника ОСОБА_1 не знайдено. Із відповідей Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів боржником та номерів рахунків відкритих ним у банках і інших фінансових установах України відсутня та не надходила.

В той же час розшук майна боржника показав, що боржник ОСОБА_1 у період з 25.08.2011 року по 15.09.2021 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . За ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу від 10.06.2016, що зареєстрований в реєстрі за № 1620 та посвідчений ПН КМНО, Магомедовою М.Г. , зареєстроване нежитлове приміщення площею 81,2 м.кв. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.7. цього договору, заява про згоду другого з подружжя ОСОБА_1 на придбання нерухомого майна отримана в установленому законом порядку та долучена до договору. Факт того, що боржник ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 на момент підписання даного договору є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 25.08.2011.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва №753/19582/20 від 15.02.2021 року задоволено позов про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та боржником, ОСОБА_1 .

За змістом статей 60,61 СК України, статей 366, 371 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної сумісної власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючисьст.443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петра Юрійовича про визначення частки майна боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) в нежитловому приміщені площею 81,2 м.кв., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить частину цього майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана суддею 09.05.2023.

Суддя: Комаревцева Л.В.