Справа №345/634/23
Провадження № 2/345/333/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2023 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом,суд-

в с т а н о в и в :

що позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав по АДРЕСА_1 , який був її батьком. Після смерті ОСОБА_1 позивачка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, 26.01.2023 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б., позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, вона змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно виписки з по господарської книги №10 за 1986-1990 роки виданої Пійлівським Старостинським округом Калуського району Івано-Франківської області зазначено, що об`єкт ПГО №764 за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.08.1990 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 голова сім`ї; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 син; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 невістка; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 онука.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08 січня 1988 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого ОСОБА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №163 від 14 жовтня 1987 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за колгоспним двором, головою якого ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 147 від 08 січня 1988 року.

Згідно ст.370 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) частки є рівними, то у цьому випадку всім 4 (чотирьом) власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/4 частки будинку, а відтак ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід визначити по 1/4 частки будинковолодіння у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та був батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім неї, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

Відповідачка по справі є її матір`ю від прийняття спадщини відмовилися і не претендує на частки в колгоспному дворі.

Оскільки її конституційне право на власність порушено, а іншим способом його захистити в неї не має можливості, тому ОСОБА_1 вимушена до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій вказує, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.41),

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій вказує, що не заперечує щодо задоволення позову, так як не має наміру набувати у власність спадкове майно, про що нею було подано відповідну заяву до нотаріуса. Просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.42).

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого кодексом, він не заявив про відмову від неї.

Як передбачено ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка не відмовилась від прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно досвідоцтва про право власності на житловий будинок від 08 січня 1988 року, житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого ОСОБА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №163 від 14 жовтня 1987 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за колгоспним двором, головою якого ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 147 від 08 січня 1988 року (а.с.254).

Даний факт підтверджується і довідкою ФОП ОСОБА_3 (а.с.24). З даної довідки також вбачається, що переходів права власності на даний об`єкт не реєструвалось.

Як вбачається з виписки із по господарської книги № 10 за 1986-1990 роки, яка видана Пійлівським старостинським округом Калуського району, згідно погосподарської книги № 10 номер об`єкта ПГО № 764 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.08.1990 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 голова сім`ї, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - невістка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - онука (а.с.27).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 3 за 1991-1995 роки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_1 позивачка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом. (а.с.16).

Інші спадкоємці відповідачка по справі також звернулася в нотаріальну контору із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом (а.с.15).

Однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 позивачці відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстровано за членами колгоспного двору (а.с.14).

Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно, придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 , проживали вище зазначені в будинковій книжці особи , то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, вказаним особам належало по 1/4 частині вказаного будинковолодіння.

Таким чином, після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , відкрилася спадщина на частину вище вказаного домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Позивачка, відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем (а.с.17).

Відповідачка не претендує на спадкове майно як і на частку в колгоспному дворі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п .2 ч. 1ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1ст. 347 ЦК України соба може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3 статті 347 ЦКУкраїни у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки.

Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмову ОСОБА_2 від належної їй частки у майні колишнього колгоспного двору на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи, що позивачці, як співвласнику, належить 1/3 частина будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 частини будинковолодіння вона успадковує, а відповідачка відмовилась від права власності на належну їй частку, то за позивачкою слід визнати в цілому право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що відповідач по справі визнала позов, позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 120,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1218, 1223, 1258 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителькою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в цілому, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2023

Головуючий: