Житомирський апеляційний суд
Категорія 8 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г.

у цивільній справі №295/11620/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат ремонтно-будівельних робіт нерухомого майна, за час спільного проживання, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. З урахуванням позовної заяви в новій редакції від 07 грудня 2021 року просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 248 949,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення будівництва та ремонту невід`ємних поліпшень нерухомого майна - будинку та господарських будівель і споруд (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , що являє собою частину вартості будівельних матеріалів та проведених робіт, вирішити питання судових витрат. В обґрунтування поданого позову зазначала, що з вересня 2002 року вона, ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 розпочали спільно та постійно проживати у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй, ОСОБА_2 . На весні у 2006 році ОСОБА_1 настояв на тому, щоб вони переїхали жити у його будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала, що будинок не мав належних умов, щоб у ньому проживати, а саме: підлога була у непридатному стані (трухлява); з опалення була лише груба з підведеним газом; вікна були старі та підлягали замінні; до будинку не було підведено води та не було водовідводу; не було ванної та туалетної кімнат, також не було кухні (кімнати); біля будинку не було колодязя, належного паркана (огорожі), був лише старий сарай, який у подальшому розібрали і побудували новий; покрівля будинку була старою (старий в дірках шифер), будинок був із червоної цегли, не лицьований, тощо. Таким чином, починаючи з весни 2006 року за спільні кошти її, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у будинку було розпочато ремонтні роботи. Зокрема, у будинку було повністю перекрито підлогу; було замінено старі дерев`яні та непридатні вікна на нові металопластикові у кількості 9 (дев`яти) штук.; було замінено огорожу; замінено вхідні двері із дерев`яних на залізні; встановлено парове опалення (5 радіаторів та труби); придбано та встановлено газовий котел та газову колонку для нагріву води; викопано колодязь; підведено до будинку воду з колодязя та водовідвід (відвід стоків у вигрібну яму); маленьку кімнату переобладнано під кухню, ванну та туалетну кімнати, також було придбано та встановлено у зазначені кімнати: ванну, унітаз, пральну машину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », витяжку, газову колонку для нагріву води та кухонний гарнітур (меблі); обкладено кахельною плиткою поріг, груба; розібрано старий сарай та збудовано новий із блоку ракушняка з шиферним перекриттям; побудовано гараж із блоку ракушняка та перекрито металопрофілем; збудовано вбиральню.

09 вересня 2014 року, за пропозицією ОСОБА_1 між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу було повністю перекрито дах будинку (знято шифер та перекрито металопрофілем), стіни будинку, зовні, були утеплені та обкладено сайдінгом. Проте, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення будівництва та ремонту невід`ємних поліпшень нерухомого майна - будинку та господарських будівель і споруд (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 236 169 (двісті тридцять шість тисяч сто шістдесят дев`ять грн.) 00 коп., що являє собою вартості будівельних матеріалів та проведених робіт по: заміні покриття даху житлового будинку (літ «А»), з азбестоцементних хвилястих листів на металочерепицю; заміні віконних блоків; заміні вхідного дверного блоку; влаштуванню системи водопостачання; влаштуванню системи каналізації; будівництва гаража; демонтажу сараїв (літ. «Б», «б») та будівництво на їх місті нового сараю: будівництву вбиральні; демонтажу огорожі та будівництву нової огорожі з металочерепиці; влаштуванню котла опалення.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 908,00 грн. на користь держави в рахунок відшкодування судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема апелянт зазначає, що представник позивача в інтересах останньої звернувся з позовом, який в подальшому уточнив, до суду про відшкодування витрат ремонтно-будівельних робіт нерухомого майна, за час спільного проживання. Проте, до позовної заяви, поданої до суду не було долучено належних та допустимих доказів, а саме довіреності, що підтверджує повноваження представника, що є порушенням ч.8 ст.119 ЦПК України. Сама ж позивач жодного разу не з`являлась до суду. Свою позицію, щодо заявлених від її імені позовних вимог суду не повідомляла. Крім того не відомо, яким чином була позивач повідомлена про час та місце судового розгляду, так як, з 2018 року перебуває на території російської федерації, про що підтвердив сам представник і до України не поверталась. Вважає, що встановлені обставини судом першої інстанції, які стали підставою для прийняття рішення, є недоведеними, а викладені висновки у рішенні суду мають невідповідність дійсним обставинам справи. Також вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції за основу взяв рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29.03.2021 року. Саме вказаним рішенням, на думку апелянта, і встановлено, яким чином має право той із подружжя, хто не є власником майна, право на частину збільшення вартості такого майна, якщо воно пов`язане з вкладенням у об`єкт особистої приватної власності спільних коштів подружжя за час шлюбу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за договором дарування від 07 квітня 1993 р. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 жилий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_3 . Будинок дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 32,8 кв.м. До будинку належить сарай, огорожа. Договір посвідчено старшим державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Лубяковою Г.М. (т.1 а.с.11-14).

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 (паспорт виготовлений 29 серпня 2006р.) знос житлового будинку (побудований 1963 р.) складав 60%; сарай з огорожею 70% (т.1 а.с.15-23).

Рішенням Богунського районного суду від 19.12.2018 р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 09.09.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №1895 (т.1 а.с.85-86).

Рішенням Богунського районного суду від 29.03.2021 р. встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , в період з 01.01.2006 р. по 08.09.2014 р. включно.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : будівельні матеріали, що використані під час будівництва та становлять собою зведені гараж та вбиральню за адресою АДРЕСА_1 ; мотоцикл «ALPHA», 2012 р. випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; пральну машину «Wirpyl» (Справа №295/16040/18 а.с.191-197).

Вказане рішення сторонами не оскаржувалося та є чинним.

В межах розгляду вказаної справи за участю цих же сторін судом також були встановлені наступні обставини, що викладені у рішенні суду.

Зокрема, судом зазначено, що висновком експерта № 115/09-2019 підтверджується виконання робіт: у період з 10.07.2006 року по 12.04.2019 року:

- металопластикові вікна;

- металеві вхідні двері;

- водопостачання від колодязя;

- каналізація у місцеву вигрібну яму;

- колодязь із залізобетонних кілець.

У період з 19.07.2011 року по 23.03.2014 року:

- гараж із газоблоків.

У період з 02.08.2014 року по 26.10.2014 року:

- влаштування даху з метало черепиці в житловому будинку.

У період з 26.12.1984 року по 28.08.2006 року:

- система водяного опалення, яка складається із газового котла, металевих труб, чавунних радіаторів.

Згідно висновку № 872/03-2020, крім наведених робіт, виконано:

у період з 01.01.2006 року по 01.09.2018 року:

- демонтаж сараїв та будівництво на їх місці нового, будівництво вбиральні, демонтаж огорожі та будівництво нової огорожі з метало черепиці.

Експертом уточнено роботи по обладнанню систем опалення шляхом зауваження про встановлення у вказаних період котла опалення.

За висновком експерта вартість проведених робіт та матеріалів в житловому будинку та господарських спорудах в період з 01.01.2006 року по 01.09.2018 року становить 497898,00 грн.

Крім того, судом зазначено, що досліджуючи висновок експерта №872/03-2020, де наведено обрахунок вартості будівельних матеріалів та робіт, необхідних для заміни вікон та дверей у будинку, заміни покриття даху, заміни огорожі, будівництва сараю на заміну старого, заміни покриття даху будинку, заміни віконних блоків, заміни вхідного дверного блоку, влаштування системи каналізації, влаштування колодязю, демонтаж сараїв та будівництво на їх місці нового, демонтаж огорожі та будівництво нової, влаштування котла опалення, слід дійти до висновку про потребу на виконання таких робіт грошових коштів в обсязі 296055,00 грн. (497898,00 грн. (наведена експертом повна вартість) - (18825,00 грн. + 183018,00 грн.) (вартість будівельних матеріалів та проведених робіт з улаштування гаражу та вбиральні).

Судом також зроблено висновок, що виконання робіт у період спільного проживання є підтвердженим дослідженими висновками експертів, поясненнями свідків, які повідомили про відповідні обставини.

Тобто, судом вже встановлено обставини щодо виконання будівельних робіт, які є предметом спору в цій справі, в період спільного проживання колишнього подружжя, належність подружжю будівельних матеріалів, що використані під час будівництва і становлять собою зведені гараж та вбиральню, а також проведення інших спірних робіт по поліпшенню будинку та визначена вартість цих поліпшень.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заперечуючи щодо вказаних обставин, відповідач не надав будь-яких доказів на їх спростування.

Згідно із ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4ст. 65 СК).

Згідно з ч.3ст.368 ЦК України, ч.1 ст.60 та ст.63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2ст. 60 СК України).

Частиною 1ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 4ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №686/8610/17 зазначив, що у випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позову в цій частині та стягнення половини вартості невід`ємних поліпшень нерухомого майна, які здійснені в період перебування сторін у шлюбі.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині повноважень ОСОБА_4 слід зазначити, що згідно з ч.2 ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст.62 ЦПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За змістом статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1)договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3)ордер; 4)доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане ОСОБА_4 8 грудня 2018 року серія ЗР №21/1796 та довіреність від 27 травня 2019 року, видана ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 , якою уповноважено ОСОБА_4 вести справи у всіх судових установах строком до 03 травня 2023 року. Зі змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_5 діє в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності, перевіреній у присутності приватного нотаріуса житомирського міського нотаріального округу Алєксєєвої Г.А. (т.-1 а.с.8-10).

Тому правомочність представництва інтересів позивачки адвокатом Міхніцьким Г.Ю. сумнівів у суду не викликає.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 542,53 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

За таких обставин з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 542,53 грн.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 542,53 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: