Справа № 585/1633/23
Номер провадження 2/585/488/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/1633/23, провадження № 2/585/488/23

Позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа : Орган опіки та піклування Роменської міської ради,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про позбавлення батьківських прав,

Представник позивача: Мороз Леся Олексіївна, яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1033132 від 29.03.2023

Представник третьої особи Загамула Вячеслав Іванович, який діє на підставі довіреності від 18.04.2023.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мороз Л.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю дитини. Згідно з довідками з місця проживання, виданими виконавчим комітетом Роменської міської ради від 31.01.2023 року № 02-35/51 та № 02-35/52 позивач проживає разом з сином та своїми батьками за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 , 2015 року народження навчається в 2 класі Бобрицького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів РМР. Характеристикою дитини за місцем навчання підтверджується, що його вихованням займаються батько і бабуся ОСОБА_4 . Мати участі в житті дитини не приймає. Мати дитини - ОСОБА_2 з 2016 року покинула дитину і більше не з`являється, дитина проживає з батьком та бабусею, які повністю опікуються нею.

Службою у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради 23.02.2023 року проводилося обстеження умов проживання дитини, про що складено відповідний акт.

Відповідно до рішення Роменського міськрайонного суду від 19.09.2017 року у справі № 585/2440/17 було розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою. Згідно з рішенням Роменського міськрайонного суду від 15.05.2018 року у справі № 585/4139/17 з відповідачки вирішено стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 750,00 грн., аліменти нею не сплачуються.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради від 14.03.2023 року № 03-26/764 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому , представник позивача просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач свою позицію щодо позову не висловлювала.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Додала, що відповідач зловживає спиртними напоями і веде безладний спосіб життя, встановити місце її перебування (знаходження) не виявилось за можливе.

У судовому засіданні представник третьої особи вважав за доцільне в інтересах дитини позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх з позивачем сина. Вказав, що на підставі поданих позивачем документів службою було проведено всі необхідні дії , досліджені всі обставини, було з`ясовано, що з 2016 року ОСОБА_2 залишила свою родину (чоловіка з дитиною) і зникла, встановити з нею зв`язок не вдалося. Позивач розлучився з нею в судовому порядку, стягнув аліменти, які вона не сплачує. Дитина ходить у школу і на класних годинах висловлює думку про те, що у нього не має матері.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 травня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.31).

30 травня 2023 року закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.46).

Відповідач до суду не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у її відсутності або присутності не надала (а.с.49).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області 05.05.2017 року (а.с.7).

Згідно з довідками з місця проживання, виданими виконавчим комітетом Роменської міської ради від 31.01.2023 року № 02-35/51 та № 02-35/52 ОСОБА_1 проживає разом з сином, матір`ю та вітчимом за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8, 9).

Відповідно до довідки Бобрицького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Роменської міської ради ОСОБА_3 ,2015 року народження дійсно навчається в 2 класі даного закладу (а.с.10).

В наданій характеристиці з місця навчання дитини вказано про те, що дитина ОСОБА_2 навчається в школі з першого класу. Зарекомендував себе як дисциплінований учень. Потребує контролю з боку вчителя…завжди охайний, повністю забезпечений підручниками та усім необхідним шкільним приладдям. Вихованням та матеріальним забезпеченням ОСОБА_3 займається батько - ОСОБА_1 , бабуся - ОСОБА_4 . Вони систематично цікавляться життям ОСОБА_3 в школі, відвідують батьківські збори, з розумінням ставляться до рекомендацій класного керівника. Надають допомогу класу та навчальному закладу. За час навчання у школі, мати жодного разу не з`явилась до навчального закладу, не телефонувала, не цікавилась справами сина. Під час уроків, виховних годин, коли мова заходить про маму, від ОСОБА_3 чути, що в нього мами не має і він її не знає (а.с.11).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що його колишня дружина не проживає разом з сином та не бере участі у його вихованні. У вересні 2016 року ОСОБА_2 залишила сина вдома і виїхала до м. Київ і проживає за невідомою йому адресою. Він звертався у поліцію, але справи щодо її зникнення відкрито не було. Потім він через суд розірвав з нею шлюб, стягнув аліменти, які вона не сплачує. Усі витрати на утримання сина лежать на ньому. На протязі 6 років дружина жодного разу не з`являлась (а.с.12).

Згідно з поясненнями сусідки позивача, ОСОБА_9 вона з матір`ю позивача поряд проживає близько 50 років. З вересня 2016 року ОСОБА_2 - матір ОСОБА_3 , не бачила. Вся турбота про догляд за дитиною, її здоров`я і життя дитини лягли на плечі батька дитини, його бабусі та дідуся. Де проживає мати ОСОБА_3 , вона не знає. Всі ці роки вона жодного разу не приїжджала до сина і не цікавилась його життям. ОСОБА_1 добрий сім`янин, турботливий батько, добропорядна людина,спокійний, врівноважений (а.с.13).

ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях вказала, що сім`ю позивача знає майже 20 років. ОСОБА_2 народила сина, коли дитині виповнився 1 рік і 2 місяці, вона поїхала в м. Київ на заробітки і більше вона її не бачила. ОСОБА_2 на зв`язок не виходила, долею дитини не цікавиться. Дитиною опікується батько (а.с.14).

Службою у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради 23.02.2023 року проводилося обстеження умов проживання дитини, про що складено відповідний акт, з якого вбачається, що для виховання та розвитку дитини відведено окрему кімнату, де маються місце для навчання, обладнане комп`ютерною технікою, під`єднаною до мережі Інтернет. Умови проживання задовільні, в будинку зроблено сучасний ремонт, він обладнаний меблями та побутовою технікою. В будинку чисто, затишно. Речі знаходяться на своїх місцях (а.с.20).

Відповідно до рішення Роменського міськрайонного суду від 19.09.2017 року у справі № 585/2440/17 було розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою (а.с.15).

Згідно з рішенням Роменського міськрайонного суду від 15.05.2018 року у справі № 585/4139/17 з відповідачки вирішено стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 750,00 грн., аліменти нею не сплачуються (а.с.16-17).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради від 14.03.2023 року № 03-26/764 орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21-22).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки КНП «ЦПМСД м. Ромни», соматично здоровий (а.с.23).

З фактичних обставин, встановлених судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, стосовно батьківських прав та обов`язків, які регулюються Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дослідивши аргументи учасників процесу по матеріалам справи, і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. Зазначене підтверджується тим, що мати дитини залишила сина у віці 1 рік і 2 місяці, на даний час дитині 8 років і мати жодного разу не поцікавилась життям сина.

Позивачем долучено до матеріалів справи докази, якими підтвердилось, що відповідач не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка проживає з позивачем (а.с.11, 12, 13, 14).

Суд, погоджується із долученим до матеріалів справи висновком опікунської ради при виконавчому комітеті Роменської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки висновок є достатньо обґрунтованим, у ньому наявні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та взято до уваги неможливість зміни матір`ю ставлення до виконання своїх обов`язків (а.с.21-22).

При цьому, суд виходить із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості змінити цю поведінку.

Таким чином, судом встановлено достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн.60 коп.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Роменської міської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: Мороз Леся Олексіївна , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , місце реєстрації не відоме.

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, адреса: 42000, Сумська область, м. Ромни, б-р Шевченка, 2, Код .

Повне рішення суду складено 07 серпня 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова