Ухвала

Іменем України

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 127/32270/21

провадження № 61-12567ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції

у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2020 року в селі Степанівка Вінницького району Вінницької області відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене

статтею 130 КУпАП.

Вінницький районний суду Вінницької області своєю постановою

від 27 серпня 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрив за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (справа № 128/1622/20).

Таким чином, у зв`язку з незаконними діями працівників поліції, які безпідставно відносно ОСОБА_1 склали адміністративний протокол та відібрали водійські права, позивач був позбавлений права користуватися своїм власним автомобілем, починаючи з 20 червня по 27 серпня 2020 року,

що призвело до негативних наслідків та спричинило незручності.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд стягнути

з Управління патрульної поліції у Вінницькій області моральну шкоду

у розмірі 234 000,34 грн.

Вінницький міський суд Вінницької області своїм рішенням від 21 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність дій працівників поліції щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП та відібрання водійських прав. Оскільки підстав для відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури

і суду» та статті 1176 ЦК України немає, тому позовна вимога

ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності у визначеному розмірі

є безпідставною.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року повернув особі, яка її подала,

на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що, визнавши дії

ОСОБА_1 щодо подання апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року втретє зловживанням наданими йому процесуальними правами, апеляційний суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги на підставі

частини третьої статті 44 ЦПК України.

У касаційній скарзі, поданій 10 грудня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Верховний Суд своєю ухвалою від 21 грудня 2022 року визнав підстави, наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне скарження, неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику: надати докази отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції; зазначити інших учасників справи; додати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У січні 2023 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 21 грудня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої надані докази отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, додані копії скарги відповідно до кількості учасників справи, а також зазначено, що відповідачем у справі є Управління патрульної поліції у Вінницькій області, із повідомленням його місцезнаходження.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду

від 21 грудня 2022 року, усунуті.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Заявник зазначає, що 29 серпня 2022 року він вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, яка була повернута. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявником усунуто.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на частину 4 статті другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме вказує, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково постановив ухвалу від 21 липня 2022 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 одноособово, що призвело до порушення правил щодо складу суду.

Разом з тим, заявник вказує, що, звертаючись до апеляційного суду

з апеляційною скаргою, він на підставі пункту 5 частини першої

статті 36 ЦПК України заявив відвід суддям: Стаднику І. М., Войтку Ю. Б., Матківській М. В., Береговому О. Ю., Салу Т. Б., Ковальчуку О. В.,

Панасюку О. С. у зв`язку з необізнаністю розглядати таку категорію справ. Проте, заява про відвід щодо суддів Стадника І. М та Войтка Ю. Б.

не розглянута.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Апеляційний установив, у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 234 000,34 грн.

Вінницький міський суд Вінницької області своїм рішенням від 21 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 26 червня

2022 року ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Вінницький апеляційний суду своєю ухвалою від 28 червня 2022 року

у прийняті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року відмовив та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

18 липня 2022 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року.

Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року повернув заявнику на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

01 серпня 2022 року ОСОБА_1 втретє звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року, яка містить такі ж самі недоліки, на які йому вже вказував Вінницький апеляційний суд в попередніх своїх ухвалах суду, та неусунення саме яких було підставами для визнання його апеляційних скарг неподаними та повернення їх скаржнику, оскільки заявником

у порушення частини третьої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга не підписана особою, яка її подає.

Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року повернув особі, яка її подала, на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу, яка містить такі ж самі недоліки, на які вже вказував апеляційний суд у своїх ухвалах, відмовляючи в прийнятті та повертаючи їх, у зв`язку з чим дії ОСОБА_1 є зловживанням наданими йому процесуальними правами.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктом 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Пунктом 1 статті другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безспірне допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, то апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) та від 14 березня 2019 року у справі

№ 9901/34/19 (провадження № 11-82заі19).

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

У постанові від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 Верховний Суд визначив, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Згідно з частиною другою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ.

Ураховуючи наведене, висновки апеляційного суду про допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, а, відтак,

і наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі

частини третьої статті 44 ЦПК України, ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, аргументи скаржника цих висновків не спростовують.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що постановлення апеляційним судом ухвали про повернення апеляційної скарги одноособово

не відповідає нормам процесуального права, що призвело до порушення правил щодо складу суду, є безпідставними, так як з огляду оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вона постановлена колегією апеляційного суду у складі трьох суддів, тобто повноважним складом суду.

Отже, посилання в касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судового рішення на пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в касаційному порядку.

Разом з тим, доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 заявив відвід суддям: Стаднику І. М., Войтку Ю. Б., Матківській М. В.,

Береговому О. Ю., Салу Т. Б., Ковальчуку О. В., Панасюку О. С. у зв`язку з необізнаністю розглядати таку категорію справ, проте, заява про відвід щодо суддів Сала Т. Б., Ковальчука О. В., Панасюка О. С. не розглянута, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Спеціальним правом учасника справи є право подати заяву про відвід судді.

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У справі, що переглядається, апеляційний установив, що, посилаючись

на пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України, ОСОБА_1 заявив відвід суддям, Стаднику І. М. , Войтку Ю. Б., Матківській М. В.,

Береговому О. Ю., Салу Т. Б., Ковальчуку О. В. , Панасюку О. С. , обґрунтовуючи клопотання тим, що підставою для заявленого відводу

є відсутність у цих суддів повноважень у веденні такої категорії справ.

Апеляційний суд установив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить його підпису під текстом скарги, а підпис розміщено у лівому верхньому куті перед текстом апеляційної скарги, що не дає підстави суду вважати, що апеляційна скарга підписана особою, яка таку скаргу подала.

Частина п`ята статті 357 ЦПК України визначає самостійні підстави неприйняття апеляційної скарги до розгляду і повернення її судом апеляційної інстанції.

Зокрема, пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Тобто, процесуальний закон визначив, що відсутність підпису на апеляційній скарзі є підставою для повернення такої апеляційної скарги.

Враховуючи відсутність у надісланій апеляційній скарзі підпису

ОСОБА_1 , апеляційна скарга не приймається до розгляду

і повертається заявнику на підставі пункту 1 частини п`ятої

статті 357 ЦПК України.

Оскільки вказаний відвід був заявлений у прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка була повернута у зв`язку з відсутністю підпису заявника, тому з вказаних підстав у суду апеляційної інстанції була відсутня можливість розглянути як заяву будь-якого змісту, так і заяву

ОСОБА_1 про відвід суддям Вінницького апеляційного суду:

Стаднику І. М., Войтку Ю. Б., Матківській М. В., Береговому О. Ю., Салу Т. Б., Ковальчуку О. В., Панасюку О. С.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції

не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк