Справа № 555/2140/22
Номер провадження 2/555/159/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" березня 2023 р.

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: служба у справах дітей Березенівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матірю, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в обгрунтування позовних заяв вказує, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2009 року, який 11 січня 2017 року Березнівським районним судом Рівненської області було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .При розірванні шлюбу Березнівським районним судом не було визначено місця проживання дитини після розлучення. Зазначено тільки, що сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на виховання матері. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю. З початку війни в Україні, 25.02.2022 року позивачка разом з неповнолітнім сином виїхала до Польші, до своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки вона працювала в охороні супермаркету АТБ, змушена була повернутись в Україну, щоб розрахуватись з місця роботи. Син був зареєстрований в доньки в Польші. 31.05.2022 року позивачка поїхала до Німеччини на заробітки. З 14.08.2022 року по 25.08.2022 року донька перебувала у відпустці і завезла сина до доньки відповідача на 10 днів. 22.08.2022 року позивач писала доньці чоловіка, що приїде забере сина. Вже 25.08.2022 року відповідач через невідомих людей вивіз сина у невідомому напрямку. Місцезнаходження сина колишній чоловік не повідомляв, психологічно налаштовував дитину проти матері. Вказував, що привезе сина до відповідачки в Німеччину. Коли позивачка зрозуміла, що чоловік її обманює, звернулась до органів поліції в Німеччині про викрадення дитини. Відповідач працював також в Німеччині неофіційно, приїхав на заробітки ще до війни. Заманював сина невеликими сумами грошей. Для того, що син погодився їхати з ним в Україну пообіцяв йому купити комп`ютера, якого так і не купив. Змушував працювати сина за гроші. Поліція справу закрила, так як дитину забрав батько. Коли вони повернулись в Україну відповідач винайняв квартиру в м.Березне в районі автовокзалу, де і проживає зараз. В с.Моквин він не проживає. Відповідач має у власності житловий будинок в АДРЕСА_1 , однак даний житловий будинок він придбав тільки у 2020 році. На даний час даний будинок не придатний до проживання, там ведуться ремонтні роботи. Чоловік не займається вихованням дитини. Він не готує йому їсти, дитина харчується хот-догами та шаурмою. Також відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на виховання дитини. Даний факт підтверджує сам син, коли він одного дня прийшов зі школи, то квартира була закритою, батько на телефонні дзвінки не відповідав, а перебував в с.Моквин в нетверезому стані. Вважаю, що в інтересах сина проживати саме з матір`ю, а не з батьком. Після розірвання шлюбу відповідач вихованням сина не займається. Позивач має можливість виховувати сина, займатися з ним вечорами, гуляти, іншим чином піклуватися про нього. Матір може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідач не займається її вихованням. З самого дитинства позивачка як мама постійно піклується про дитину, утримує матеріально та займаюся її вихованням.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

14 грудня 2022 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися.

У судове засідання позивач не з"явилася - представник позивача- адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача , позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнав повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився- подав до суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому вважає доцільним визначення місця проживання дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір"ю- ОСОБА_1 , просить розглянути справу за відсутності представника.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав

Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2009 року, який 11 січня 2017 року Березнівським районним судом Рівненської області було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При розірванні шлюбу Березнівським районним судом не було визначено місця проживання дитини після розлучення. Зазначено тільки, що сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на виховання матері.

Відповідно до ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. А згідно ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач має можливість виховувати сина, займатися з ним вечорами, гуляти, іншим чином піклуватися про нього. Матір може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідач не займається її вихованням.

Спиртними напоями позивач не зловживає, за місцем проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина.

Згідно з висновком органу опіки та піклування №98/02-01.26 від 01.02.2023 року вирішено доцільним визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір?ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з`ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах.

Враховуючи той факт, що дитина фактично проживає з матір`ю, з огляду на висновок служби в справах дітей, те, що визнання позову відповідачем відповідає закону та не порушує права інших осіб, а тому суд доходить висновку, що позов про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Березне Рівненської області, з матір"ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ,ід.номер НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,ід.номер НОМЕР_2 ,який проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Березнівської міської ради вул.Київська,6 м.Березне Рівненської області, 34600

Суддя: Мельничук Н. В.