справа № 462/7351/22
провадження № 2-о/619/43/23
РІШЕННЯ

іменем України

03 серпня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі в режимі відеоконференції матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Львівській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт народження ОСОБА_3 до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року №1543-ХІІ, та входила на момент його народження у 1938 році до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що в офіс підтримки родин військовослужбовців, який діє при Львівській обласній військовій адміністрації, звернулась дружина військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_1 , громадянка Російської Федерації, яка проживає на території України з 2011 року. Підставою її перебування в Україні є посвідка на тимчасове проживання від 25 листопада 2022 року, видана у зв`язку із возз`єднанням сім`ї, оскільки з 20 лютого 2016 року вона перебуває у шлюбі із громадянином України ОСОБА_4 . Бажаючи розірвати усі зв`язки із державою-агресором, ОСОБА_1 вирішила реалізувати своє право на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство», оскільки її дід, ОСОБА_3 , народився на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України". Свідоцтво про народження ОСОБА_3 відсутнє, а в органах державної реєстрації актів цивільного стану та державних архівах немає відомостей про його народження. Зокрема, у відповідь на звернення заявниці Державний архів Кіровоградської області зазначив, що книги реєстрації актів громадянського стану за 1938 рік до них не надходив (лист №М-1176/2072/01-27 від 02 листопада 2022 року). Таким чином, оскільки неможливо іншими методами встановити факт народження особи на території, яка зараз є територією України, заявник вимушена звернутись до суду із заявою задля подальшого набуття громадянства України за територіальним походженням.

Заявниця вказує, що ОСОБА_3 , її дід, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, а саме у селі Розкішному Голованівського району Одеської області (зараз це Кіровоградська область). Окрім цього, заявниці відомо зі слів її матерів, ОСОБА_5 , яка померла у 2017 році, що ОСОБА_3 проживав у селі Розкішному Кіровоградської області від народження до вступу в Одеський Інститут Інженерів Водного Транспорту, який зараз є ОСОБА_6 . Після завершення навчання був розподілений до Ростову-на-Дону, Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка (на сьогодні - Російська Федерація). Вже у цьому місті ОСОБА_3 одружився із ОСОБА_7 у 1963 році, а вже у 1965 році народилась донька ОСОБА_8 - мати заявниці. ОСОБА_3 проживав до кінця життя у місті Ростов-на-Дону, де ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок нещасного випадку.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні подану заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Львівській області надано суду заяву, про розгляд справи за відсутності їх представника.

Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27березня 2001року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

За нормою ст.9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суд з заявою, в якій просить суд встановити факт народження ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року №1543-ХІІ, та входила на момент його народження у 1938 році до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Необхідний перелік документів для набуття громадянства України за територіальним походженням, визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, прийнятим Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215.

Так, зокрема, пункт 44 Порядку встановлює, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Свідоцтво про народження ОСОБА_3 відсутнє, а в органах державної реєстрації актів цивільного стану та державних архівах немає відомостей про його народження.

Зокрема, у відповідь на звернення заявниці Державний архів Кіровоградської області зазначив, що книги реєстрації актів громадянського стану за 1938 рік до них не надходив (лист №М-1176/2072/01-27 від 02 листопада 2022 року).

Таким чином, заявник звернулася до суду із заявою задля подальшого набуття громадянства України за територіальним походженням.

ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, а саме у селі Розкішному Голованівського району Одеської області (зараз це Кіровоградська область). Ці відомості підтверджуються наступними доказами:

- згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_7 серія НОМЕР_1 зазначені дата та місце народження ОСОБА_3 , а саме « ІНФОРМАЦІЯ_4 , с. Розкішне, Голованівський район»;

- згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 № НОМЕР_2 зазначено національність ОСОБА_3 «українець».

Між тим, як повідомила заявниця, що їй відомо зі слів її матері, ОСОБА_5 , яка померла у 2017 році, що ОСОБА_3 проживав у селі Розкішному Кіровоградської області від народження до поступлення в Одеський Інститут Інженерів Водного Транспорту, який зараз є ОСОБА_6 . Після завершення навчання був розподілений до Ростову-на-Дону, Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка. Вже у цьому місті ОСОБА_3 одружився із ОСОБА_7 у 1963 році, у 1965 році народилась донька ОСОБА_8 - мати заявниці. ОСОБА_3 проживав до кінця життя у місті Ростов-на-Дону, де ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок нещасного випадку.

Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є ЗУ «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України».

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Зокрема, за ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п.26 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п. 28 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту (свідоцтво про народження або архівну довідку про народження).

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Враховуючи те, що заявниця має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту народження її діда на території, має юридичне значення для неї та породжує юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення заяви в повному обсязі

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Львівській області - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3 до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року №1543-ХІІ, та входила на момент його народження у 1938 році до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Рішення може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. В. Калиновська