Справа № 752/1736/18
Провадження № 2/752/148/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 лютого 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

за участі: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Врублевського І.О.

представника відповідача Фонду соціального страхування України - адвоката Феклістова О.В.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, третя особа ОСОБА_2 про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

29.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачкою зазначено, що з 2016 року вона працювала у виконавчій дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, з 01.08.2017 року на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності колегіальних органів управління організаційної роботи. У зв`язку з проведенням реорганізації, шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 01 серпня 2017 року, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) всіх працівників зазначених Фондів переведено до Фонду соціального страхування України. 12 вересня 2017 року правління Фонду соціального страхування України прийняло постанову № 47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» та видало наказ № 603 «Про зміни в організації виробництва і праці». Представник управління з роботи з персоналом відповідача одночасно всіх працівників виконавчої дирекції Фонду в усній формі ознайомив зі змістом зазначеного наказу. 29 грудня 2017 року її звільнили з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Її звільнення з роботи не відповідає вимогам чинного трудового законодавства, оскільки вона персонального письмового попередження про заплановане звільнення із займаної посади не отримувала, сумлінно та професійно виконувала покладені на неї трудові обов`язки. Відповідач не запропонував їй іншої роботи у Фонді соціального страхування України, однак як 26 жовтня 2017 року так і після 02 січня 2018 року відповідач продовжував прийом на роботу працівників за наявними вакансіями.

Просила визнати її звільнення з роботи незаконним та скасувати наказ про звільнення від 22 грудня 2017 року № 1028, поновити її на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності колегіальних органів управління організаційної роботи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 30 грудня 2017 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2017 року до ухвалення судом рішення, яка на дату подання позовної заяви становить 12 703, 00 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі, витрати на правничу допомогу.

12.02.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3, після усунення недоліків, постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.05.2018 року № 778 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_3 , відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 14.05.2018 року, вказана цивільна справа розподілена судді Ладиченко С.В.

18.05.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченком С.В. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, призначено підготовче засідання.

На підставі розпорядження т.в.о. керівника апарату суду № 2240 від 07.09.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу від 12.09.2018 року цивільну справу передано в провадження судді ОСОБА_3.

20.07.2018 року до суду надійшов відзив на позові, відповідно до змісту якого, відповідач заперечував проти позову, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

26.07.2018 року судом отримано відповідь на відзив.

01.08.2018 року судом отримано заперечення на відповідь на відзив.

13.09.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, призначено підготовче засідання.

У зв`язку з тимчасовим відстороненням 13.11.2018 року судді Голосіїського районного суду міста Києва ОСОБА_3 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, на підставі п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу та п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 752/1736/18.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 10.01.2019 року справа № 752/1736/18 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г.

01.02.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження, призначено підготовче засідання.

08.05.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвали про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та заміну відповідача виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на відповідача Фонд соціального страхування України.

19.11.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

05.01.2022 року судом отримано письмові пояснення третьої особи ОСОБА_2 , відповідно до змісту яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Будучи присутніми у судовому засіданні 21.02.2023 року позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Врублевський І.О. підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити позов.

Представник відповідача - адвокат Феклістов О.В. заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні повністю.

Третя особа ОСОБА_2 заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні повністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01 квітня 2016 року перебувала у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та з 01.08.2017 року займала посаду головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності колегіальних органів управління організаційної роботи (т. 1, а. с. 12-13).

У 2017 році на виконання ч. 4 розділу VII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок реорганізації шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності утворено Фонд соціального страхування України з приєднанням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Фонду соціального страхування України.

20 липня 2017 року директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України затвердив штатний розпис установи з 20 липня 2017 року, згідно з яким гранична чисельність працівників становить 267 штатних одиниць (т. 1, а. с. 82-86).

У зазначеному штатному розписі відсутнє управління організаційно-документального забезпечення та аналітичної роботи, натомість передбачено створення управління організаційної роботи у складі начальника управління, заступника начальника, трьох відділів - відділу організаційного забезпечення, відділу інформаційно-аналітичного забезпечення, відділу забезпечення діяльності колегіальних органів, сектора по роботі зі ЗМІ та зв`язків з громадськістю чисельною кількістю 22 штатні одиниці.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 вересня 2017 року № 47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» затверджена з 01 січня 2018 року гранична чисельність працівників Фонду у кількості 5 192 штатних одиниць, у тому числі гранична чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду - 188 штатних одиниць (т. 1, а. с. 76).

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 10 жовтня 2017 року № 50 «Про затвердження структури органів Фонду» затверджено на введення у дію з 01 січня 2018 року нову структуру виконавчої дирекції Фонду (т. 1. а. с. 78-79, 80, 81).

Зазначеною постановою виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України зобов`язано провести організаційні заходи з приведення структури виконавчої дирекції Фонду у відповідність до додатку 2 до цієї постанови (т. 1, а. с. 80, 81).

31 жовтня 2017 року затверджено штатний розпис Виконавчої дирекції Фонду з 01 січня 2018 року, яким передбачено створення самостійних структурних підрозділів, серед яких Департамент організаційного та документального забезпечення у складі директора Департаменту, заступника директора Департаменту та п`яти відділів - відділу організаційного забезпечення, відділу інформаційно-аналітичного забезпечення, відділу забезпечення діяльності колегіальних органів, відділу документального забезпечення та контролю виконання, відділу організації доступу до публічної інформації та звернень громадян чисельною кількістю 27 штатних одиниць (т. 1, а. с. 87-92).

Станом на 01 січня 2018 року облікова чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду становила 198 осіб (т. 1, а. с. 95).

26 жовтня 2017 року директор виконавчої дирекції Фонду видав наказ № 603 «Про зміни в організації виробництва і праці», яким ввів у дію з 01 січня 2018 року зміни в організації виробництва і праці, що тягнуть за собою зміну істотних умов праці та зобов`язав управління по роботі з персоналом до 01 листопада 2017 року провести персональне попередження всіх працівників виконавчої дирекції Фонду про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням з 01 січня 2018 року чисельності та штату працівників виконавчої дирекції Фонду під особистий підпис (згідно з додатком) і довести до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників відповідно до статті 49-2 КЗпП України та статті 48 Закону України «Про зайнятість населення» (т. 1, а. с. 96).

З додатку до наказу № 603 (аркуші ознайомлення працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з наказом «Про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та скорочення чисельності працівників») випливає, що 4 працівників відділу забезпечення діяльності колегіальних органів, серед яких і ОСОБА_1 , ознайомлені 27 жовтня 2017 року під особистий підпис про зміни в організації виробництва і праці, істотних умов праці та про можливе майбутнє звільнення (т. 1, а. с. 97).

Отже, 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про зміни в організації виробництва і праці, зміну істотних умов праці та про можливе майбутнє звільнення, про що свідчить її особистий підпис у відомості, яка є додатком до наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 26 жовтня 2017 року № 603.

Наказом від 22 грудня 2017 року № 1028 ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності колегіальних органів управління організаційної роботи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 29 грудня 2017 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а. с. 14).

Із цим наказом позивачка ознайомлена 28 грудня 2017 року, що засвідчено її особистим підписом.

ОСОБА_1 має вищу освіту за спеціальністю «Книгознавство, бібліотекознавство і бібліографія» та здобула вищу освіту: у 2004 році - диплом спеціаліста, кваліфікація - книгознавець, менеджер видавничої діяльності; у 2005 році - диплом магістра, кваліфікація - магістр книгознавства та видавничої діяльності.

Як видно зі змісту письмових пояснень третьої особи, на час попередження позивачки про наступне вивільнення і до її звільнення з роботи у Фонді вакантними були такі посади: заступника директора виконавчої дирекції Фонду, директора департаменту юридичної роботи, заступника начальника відділу договірної роботи департаменту юридичної роботи, головного спеціаліста відділу правового забезпечення представництва Фонду департаменту юридичної роботи, головного спеціаліста нормативно-правового відділу департаменту юридичної роботи, головного спеціаліста відділу внутрішнього та зовнішнього аудиту департаменту аудиту, головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення управління організаційної роботи, на які приймались фахівці в сфері права, економіки, обліку і аудиту та менеджменту (т. 3, а. с. 3).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Згідно зі статтею 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згода на звільнення позивачки надана профспілковою організацією у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріала ми справи.

Так, суд приходить до висновку, що у Виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України відбулося скорочення штату та численності працівників, внаслідок чого позивачку, відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України було попереджено про наступне вивільнення.

Крім того, проаналізувавши посадові обов`язки за вільними посадами, які були наявними у Виконавчій дирекції у період від попередження до звільнення позивачки, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 не мала права обіймати наявні вакантні посади, оскільки в неї не було необхідної освіти.

Суд не приймає доводи позивачки про те, що відповідач повинен був запропонувати їй посаду головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення управління організаційної роботи, оскільки освіта ОСОБА_1 не відповідає кваліфікаційним вимогам до зазначеної посади.

Відтак, на думку суду, звільнення позивачки за пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України відбулось без порушень вимог статей 43, 49-2 КЗпП України.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, третя особа ОСОБА_2 про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, не підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, третя особа ОСОБА_2 про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або ж через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено 17 березня 2023 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк