Справа № 442/4562/22 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2702/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Просила стягнути з відповідача на її користь, на підставі статті 196 СК України неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 8 767 грн 44 коп., судові витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що з 14 травня 2005 року по 04 листопада 2014 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року по справі № 442/1482/21 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 30 листопада 2021 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист № 442/4218/21. В подальшому, Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі ЗМУМЮ м. Львів відкрито 02 січня 2022 року виконавче провадження № 6824481. Вказувала, що внаслідок невиконання відповідачем вказаного рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з березня 2002 року по червень 2022 року в сумі 28 648 грн 74 коп., станом на 30 червня 2022 року, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 12 липня 2022 року. Відповідно до підрахунків за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з березня 2022 року по червень 2022 року, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача складає 8 767 грн 44 коп. Позивачкою понесені судові витрати в сумі 3 000,00 грн (оплата судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу), що підтверджується договором про надання правової допомоги та квитанцією від 12 липня 2022 № Р35650978, з яких: надання юридичних консультацій 500,00 грн; написання адвокатських запитів та їх відправлення 500,00 грн; отримання та аналіз відповідей на адвокатські запити 500,00 грн; написання позовної заяви та доданих до неї матеріалів 1 500,00 грн. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 8767 грн 44 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 992 грн 40 коп. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2022 року в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу, відмовлено повністю.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року оскаржив відповідач ОСОБА_1 , подавши в жовтні 2022 року апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

Із змісту апеляційної скарги убачається, що заявник не заперечує, що дійсно в нього виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 13 563 грн 52 коп. Однак, така виникла не з його вини, а у зв`язку із істотними обставинами, його непрацездатністю, постійним лікуванням, витратами на таке, що позбавляє його можливості виконати зобов`язання по сплаті аліментів у повному обсязі. Відтак, вважає, що вини в його діях щодо ухилення від сплати аліментів не має, тому відсутні підстави для застосування до нього такого способу забезпечення зобов`язання як неустойка. Станом на ІІІ квартал 2021 року він перебував на обліку в Дрогобицькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 30 вересня 2021 року. Протягом трьох кварталів 2021 року у нього відсутні будь-які доходи. Звертає увагу й на те, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року ґрунтується на розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 68244481 від 12 липня 2022 року за яким заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа № 442/4218/21 станом на 30 червня 2022 року становить 28 648 грн 74 коп. Тобто, в даному випадку старший державний виконавець Дрогобицького відділу державної виконавчої служби ЗМУМЮ (м. Львів) Костишин Н.Р. припустився помилки при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах. Вказане також підтверджує відсутність вини в його діях. Крім того, покликаючись на приписи пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України постанови Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 357/14929/18 (провадження № 61-20849 св 19) вважає, що дана категорія справ не повинна розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, однак, суд першої інстанції цього не врахував. Вважає, що з огляду на розрахунок заборгованості по аліментах від 03 жовтня 2022 року, до стягнення підлягає неустойка в розмірі 5 995 грн 46 коп. зазначає, що суд першої інстанції не врахував подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року, з врахуванням ухвал цього ж суду від 08 грудня 2021 року та від 11 січня 2022 року про виправлення описок по цивільній справі № 442/7218/21, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 68244481 від 12 липня 2022 року заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа №442/4218/21 станом на 30 червня 2022 року становить 28 648 грн 74 ком. З вказаного розрахунку вбачається, що боржником у лютому 2022 року сплачено 5 400,00 грн на погашення заборгованості зі сплати аліментів. З вказаного розрахунку також вбачається, що виконавче провадження відкрито 24 січня 2022 року.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2022 року по цивільній справі № 442/1038/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня по справі № 442/7218/21. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 309,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 лютого 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. В решті позову відмовлено. Відкликано попередній виконавчий лист № 442/7218/21 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 вересня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2022 року по цивільній справі № 442/1038/22 постановлено виправити арифметичну помилку в рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2022 року, а саме вважати правильним та читати резолютивну частину рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2022 року, в такій редакції: «Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, задоволити частково. Змінити розмір аліментів, що стягуються рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 по справі № 442/7218/21. Стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 309,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В решті позову відмовити. Відкликати попередній виконавчий лист № 442/7218/21 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утриманння дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 вересня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття».

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що 04 жовтня 2022 року оприлюднено ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2022 року по цивільній справі №442/1038/22, якою скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, за участю заінтересованої особи: державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишина Назара Романовича залишено без розгляду на підставі заяви скаржника від 03 жовтня 2022 року. Предметом оскарження був розрахунок заборгованості по аліментах від 23 серпня 2022 року В15/09-13/ у ВП № 68244481, який скаржник просив скасувати, та вимога про зобов`язання старшого державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Костишина Назарія Романовича скасувати заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за період з 13 вересня 2021 року по 24 січня 2022 року, та провести перерахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_1 з березня 2022 року з розрахунку заборгованості пенсії ОСОБА_1 замість середньо статистичних даних заробітної плати працівника по Дрогобицькому району і провести такий перерахунок з врахуванням рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2022 року у справі № 442/1038/22.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 03 жовтня 2022 року В15/09-13 у ВП № 68244481, долученого до апеляційної скарги, вказане виконавче провадження відкрито 24 січня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів станом на вересень 2022 року становить 13 563 грн 52 коп.

З матеріалів справи убачається, що з вказаним позовом ОСОБА_2 звернулася 02 серпня 2022 року, і в такому просила стягнути неустойку за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року та з березня 2022 року по червень 2022 року.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Матеріали справи не містять заяви відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову у справі, що переглядається є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, на підставі положень статті 196 СК України.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) вказано, що при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Зокрема, судом вірно відхилено доводи відповідача, на які він посилався як на відсутність вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, про те, що він звертався у грудні 2021 року до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про надання йому інформації щодо проведення щомісячного розрахунку аліментів та надання банківських реквізитів для проведення оплати аліментів на неповнолітніх дітей відповідно до рішення суду, а також до колишньої дружини з аналогічних питань, з огляду на дату відкриття виконавчого провадження 24 січня 2022 року, та добровільну сплату у лютому 2022 року 5 400,00 грн на погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Також судом вірно враховано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2022 року по цивільній справі №442/1038/22, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у частині звільнення від заборгованості по аліментах.

Перебування у статусі безробітного, наявність захворювання (непрацездатність) і несення у зв`язку із цим значних витрат, отримуючи при цьому від держави соціальну допомогу, не звільняло відповідача від його обов`язку забезпечувати належне утримання дітей.

При цьому, саме ці обставини і були враховані судом при вирішенні позову відповідача про зміну способу стягнення аліментів.

В частині доводів скарги про те, що державним виконавцем здійснено невірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, зокрема, без урахування рішення суду від 27 червня 2022 року у справі № 442/1038/22, яким вирішено змінити спосіб стягнення аліментів, починаючи з 17 лютого 2022 року, що і підтверджено новим розрахунком заборгованості від 03 жовтня 2022 року, долученим до апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що згадане рішення ухвалено 27 червня 2022 року, набрало законної сили 08 серпня 2022 року, а ухвалою суду від 01 серпня 2022 року в рішенні виправлено описку, і зазначено, що новий розмір аліментів слід застосувати, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, апеляційна скарга відповідача на вказану ухвалу суду визнана неподаною та повернута заявнику згідно з ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, а неустойка стягується позивачем включно по червень 2022 року. А відтак, наведене не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

З цих підстав, та з огляду на положення частини третьої статті 367 ЦПК України, колегія суддів не приймає як доказ розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 03 жовтня 2022 року, а відтак і не здійснює оцінку такого.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір неустойки становить 5 995 грн 46 коп. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, адже особа, яка її подала не долучила жодного розрахунку або контррозрахунку неустойки, як і не спростувала розрахунку заборгованості по аліментах від липня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження, колегія суддів відхиляє такі, виходячи з такого.

У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі №357/14929/18 (провадження № 61-20849св19), на яку міститься посилання в апеляційній скарзі, зроблено такий висновок: «Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України (в редакції, чинній на час пред`явлення позову) в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Статтею 181 СК України визначено, що аліменти - це кошти на утримання дитини. Стягнення неустойки (пені) є санкцією за ухилення від сплати аліментів, а не стягненням аліментів, а тому дана справа може бути розглянута лише за правилами загального позовного провадження. Однак, суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, в результаті чого помилково розглянули справу в порядку спрощеного позовного провадження»

За обставинами цієї справи, позов було пред`явлено у грудні 2018 року, а у справі, що переглядається в серпні 2022 року.

На цей момент пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України, з урахуванням змін, внесених згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020, мав таку редакцію: «В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя».

Тобто, згаданий висновок є не релевантним до справи, що переглядається, оскільки зроблений щодо норми процесуального права, яка на той момент мала іншу редакцію.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що матеріали справи не містять заяви відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Щодо неврахування місцевим судом клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, як підстави для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів, з огляду на те, що предметом оскарження був розрахунок заборгованості по аліментах від 23 серпня 2022 року, а позов ґрунтувався на розрахунку від 12 липня 2022 року, і така скарга, в подальшому на підставі саме заяви скаржника, залишена судом без розгляду, не вбачає підстав для того, що не розгляд цього клопотання привів до невірного вирішення спору, а відтак, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, що оскаржуване рішення в цілому ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, проте не може погодитись з мотивами такого в частині самостійно проведеного судом першої інстанції розрахунку неустойки.

Так, місцевий суд навівши в рішенні таку формулу розрахунку неустойки - ?p = (A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць,

надалі, в мотивувальній частині рішення здійснює перерахунок виходячи зовсім з іншої формули:

Х (розмір несплаченої частки аліментів, що підлягали до стягнення за відповідний місяць) * 100% (максимальний розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів понад 100 календарних днів до 30.06.2022) = розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача за прострочені ним аліменти за відповідний місяць до 30.06.2022.

Позивачем в позовній заяві зазначено аналогічну, як і у рішенні суду формулу, проте розрахунок неустойки здійснено не за кожен день прострочення сплати аліментів, виходячи з кількості днів у місяці, в якому мала місце несплата аліментів.

У згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зазначено, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Аналіз змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) свідчить, що у ній наведене саме така формула, якою користувалися позивач та суд.

У цьому зв`язку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції провів невірний розрахунок неустойки, відтак самостійно здійснює такий розрахунок.

З матеріалів справи убачається, що заборгованість по аліментах розрахована, починаючи з вересні 2021 року по червень 2022 року.

05 лютого 2022 року відповідачем частково погашена заборгованість в сумі 5 400,00 грн., яка зараховується в погашення заборгованості за вересень 2021 року, та частково за жовтень 2021 року. Залишок несплачених аліментів за жовтень складає 184 грн 10 коп. (2 019,77 + 3 564,33 5 400,00).

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 (провадження № 61-18434св21) наведено такий висновок:

«- загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

- учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається, оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

- невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

- стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

- розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

- при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини першої статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Розрахунок пені по аліментах за заявлений позивачем період належить здійснювати таким чином:

№Заборгованість по аліментах за відповідний місяцьКількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяць, починаючи з 01 числа наступного місяця до 30.06.2022Розрахунок пеніРозмір пені за відповідний період
1.жовтень 2021 року 3 564,33 грн963 564,33Х96Х1%3 421,76
2.жовтень 2021 року 184,10 грн145184,10Х145Х1%266,94
3.листопад 2021 року -3 564,33 грн2123 564,33Х212Х1%7 556,38
4.грудень 2021 року -3 564,33 грн1813 564,33Х181Х1%6 451,44
5.січень 2022 року 3 564,33 грн1503 564,33Х150Х1%5 346,49
6.березень 2022 року 3 564,33 грн903 564,33Х90Х1%3 207,90
7.квітень 2022 року 3 564,33 грн613 564,33Х61Х1%2 174,24
8.травень 2022 року 3 564,33 грн303 564,33Х30Х1%1 069,30

Загальний розмір пені складає 29 524 грн 15 коп., а загальний розмір заборгованості складає 28 648 грн 74 коп.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Оскільки позивачем заявлено неустойку за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року, та з березня 2022 року по червень 2022 року, така за лютий та червень 2022 року не розраховується.

З огляду на визначену позивачем ціну позову 8 767 грн 44 коп., суд апеляційної інстанції, враховуючи засадничі принципи цивільного процесу, такі як змагальність та диспозитивність, незважаючи на те, що розмір неустойки обрахований апеляційним судом є більшим за ціну позову, вважає, що до задоволення підлягає неустойка в заявленому позивачем розмірі.

До аналогічних висновків по суті вирішення спору дійшов суд першої інстанції.

Відтак, оскаржуване рішення слід змінити в мотивувальній частині, а саме в частині проведення розрахунку неустойки, в решті рішення слід залишити без змін, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що оскаржуване рішення змінено в мотивувальній частині, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 січня 2022 року відстрочено апелянту сплату судового збору в розмірі 1 488 грн 60 коп. до ухвалення судового рішення у справі, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути 1 488 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 вересня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич