Справа № 466/9118/22
Провадження № 2/466/685/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 лютого 2023року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

справа №466/9118/22, 2/466/685/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у загальному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою,-

установив:

14.11.2022 ОСОБА_1 пред`явив в суд позовну заяву до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, в якій просить стягнути зі ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 15000 гривень, стягнути зі ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.10.2021 року о 12.30 год. у м. Львові на проспекті Чорновола 2, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «КІА Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Також, будучи учасником ДТП ОСОБА_2 залишив місце пригоди, не повідомивши орган чи підрозділ поліції про подію.

Внаслідок вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2 було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останнього було визнано потерпілим.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2021 року (справа №466/10398/21) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2021 року (справа №466/10397/21) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судові рішення не оскаржувалися та набрали законної сили.

Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому стресі, дратівливості та порушенні нормального укладу життя.

Також, під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав сильний стрес, оскільки він будучи інвалідом ІІ групи (відсутність ноги та наявність протезу), намагався зупинити відповідача, з метою притягнення до відповідальності шляхом переслідування останнього, оскільки відповідач ухилився від виклику працівників поліції, в тому числі від добровільного відшкодування ним заподіяної шкоди (останній сів у машину та покинув місце ДТП).

Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2021 року (справа №466/10397/21), вимог п. 2.10 А, Д ПДР України гр. ОСОБА_2 не було дотримано, оскільки останній після вчинення ДТП не зупинив свій транспортний засіб, не запишився на місці ДТП, не повідомив працівників патрульної поліції про ДТП, а умисно, з метою уникнення відповідальності- покинув місце пригоди.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 багато раз доганяв автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , зупинявся, виходив із транспортного засобу, ставав перед автомобіль.

В цілому, поведінка ОСОБА_2 була вкрай зухвалою та негідною по відношенню до особи, яка була для нього завідомо інвалідом (калікою).

Лише після того, як позивач зумів зупинити винуватця ДТП, він змушений був чекати працівників правоохоронного органу, оформляти необхідні документи.

Також, останній змушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, з метою збору доказів винуватості ОСОБА_2 , зокрема отримати камери-відеоспостереження на яких власне зафіксовано переслідування ОСОБА_1 відповідача, та в подальшому прибувати у судові засідання визнання його винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень.

Притягнення до адміністративної відповідальності винуватця мало важливе значення, оскільки автомобіль отримав механічні ушкодження та якби позивач не довів вину відповідача у встановленому законом порядку, останній вимушений був би самостійно нести витрати щодо ремонту автомобіля, який є основним засобом для його пересування (як вже було зазначено, позивач є інвалідом II групи (відсутність кінцівки).

Крім цього, після отримання судових рішень позивач змушений був звертатися до страхової компанії з приводу отримання відшкодування та власне на СТО для ремонту автомобіля, що в свою чергу вплинуло на його усталений графік, спосіб життя.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи обґрунтованість позивачем позовних вимог, внаслідок протиправних дій відповідача, та те, що позивачу дійсно було заподіяно моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ступінь та форму вини відповідача (який зник з місця пригоди), в сукупності зі всіма обставинами справи, вважає, що на користь позивача підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 гри., що буде достатнім для компенсації останній втрат немайнового характеру.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (ст.16).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 25.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.33).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.01.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.43).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак подав адвокат Савчук Н.В. до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у її та позивача відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 14.10.2021 о 12.30 год. у м. Львові на проспекті Чорновола 2, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «КІА Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Також, будучи учасником ДТП ОСОБА_2 залишив місце пригоди, не повідомивши орган чи підрозділ поліції про подію.

Внаслідок вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2 було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останнього було визнано потерпілим.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2021 року (справа №466/10398/21) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2021 року (справа №466/10397/21) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Судові рішення не оскаржувалися та набрали законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 15000,00 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу ОСОБА_1 не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно - побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї та близьких родичів.

Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав сильний стрес, оскільки він будучи інвалідом ІІ групи (відсутність ноги та наявність протезу), намагався зупинити відповідача, з метою притягнення до відповідальності шляхом переслідування останнього, оскільки відповідач ухилився від виклику працівників поліції, в тому числі від добровільного відшкодування ним заподіяної шкоди (останній сів у машину та покинув місце ДТП).

Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2021 року (справа №466/10397/21), вимог п. 2.10 А, Д ПДР України гр. ОСОБА_2 не було дотримано, оскільки останній після вчинення ДТП не зупинив свій транспортний засіб, не запишився на місці ДТП, не повідомив працівників патрульної поліції про ДТП, а умисно, з метою уникнення відповідальності- покинув місце пригоди.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 багато раз доганяв автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , зупинявся, виходив із транспортного засобу, ставав перед автомобіль.

В цілому, поведінка ОСОБА_2 була вкрай зухвалою та негідною по відношенню до особи, яка була для нього завідомо інвалідом (калікою).

Лише після того, як позивач зумів зупинити винуватця ДТП, він змушений був чекати працівників правоохоронного органу, оформляти необхідні документи.

Також, останній змушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, з метою збору доказів винуватості ОСОБА_2 , зокрема отримати камери-відеоспостереження на яких власне зафіксовано переслідування ОСОБА_1 відповідача, та в подальшому прибувати у судові засідання визнання його винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень.

Притягнення до адміністративної відповідальності винуватця мало важливе значення, оскільки автомобіль отримав механічні ушкодження та якби позивач не довів вину відповідача у встановленому законом порядку, останній вимушений був би самостійно нести витрати щодо ремонту автомобіля, який є основним засобом для його пересування (як вже було зазначено, позивач є інвалідом II групи (відсутність кінцівки).

Крім цього, після отримання судових рішень позивач змушений був звертатися до страхової компанії з приводу отримання відшкодування та власне на СТО для ремонту автомобіля, що в свою чергу вплинуло на його усталений графік, спосіб життя.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями ОСОБА_2 , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000,00грн. задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60грн. в дохід держави.

Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Савчук Н.В. подала до закінчення судових дебатів заяву про намір подати докази сплати витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-283, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова