ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2322/22
Провадження № 2/210/146/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 лютого 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання: Хмельницької Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом адвоката Касьян Миколи Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач звернувся до суду з позовом, до відповідач ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду завдану майну в розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., вартість авто товарознавчого дослідження у розмірі 3500,00 грн. та понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8750,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 січня 2022 року на вулиці Жовтонога міста Кривого Рогу Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу AUDI 80 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем VOLKSWAGEN GOLF з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Згідно постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 по справі №213/250/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом AUDI 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування, не обрав безпечної швидкості для руху та виїхав на смугу зустрічного руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Вищевказана постанова суду набрала законної сили 22 лютого 2022 року.

Автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить позивачу згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1248. Внаслідок ДТП автомобіль VOLKSWAGEN GOLF отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. З метою транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП позивачем було оплаченого послуги з технічної допомоги та транспортування евакуатором в розмірі 2000, 00 гривень.

Згідно страхового полісу №203582289 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на 19 січня 2022 року була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Про настання страхового випадку було вчасно повідомлено страхову компанію відповідача.

Для встановлення розмірі завданих збитків, позивачем було залучено судового експерта автотоварознавця Чивчиш О.П., вартість послуг якого становить 3500,00 грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією від 21.01.2022 №114354 (копія квитанції додається до позовної заяви).

Відповідно до висновку експерта, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, в цінах станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди складає 120 327, 26 гривень.

В свою чергу, відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №71-D/10/73 складеного 20.04.2022 року, визначена ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGENGOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 до пошкодження у розмірі 106 926, 60 гривень, а вартість відновлюваного ремонту визначена у розмірі 156 042, 18 гривень. Розмір матеріального збитку визначений у розмірі 76 907, 79 гривень. На замовлення страхової компанії, цим же експертом було надано Звіт про оцінку майна визначення ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу, згідно котрого визначено, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 39 744, 22 гривень.

Враховуючи викладене, автомобіль позивача марки VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно недоцільним у зв`язку з тим, що витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу (156 042, 18 гривень) згідно зі звітом оцінки перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (106 926, 60 гривень). На цій підставі, страховою компанією «ВУСО» було перераховано на рахунок позивача страхове відшкодування в загальному розмірі 67 182, 38 гривень.

Вищевказана страхова виплата складається із різниці між вартістю транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди та включає в себе в тому числі відшкодування витрат на послуги з технічної допомоги та транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором. Однак сума страхового відшкодування зменшена за рахунок вирахування франшизи у розмірі 2000, 00 гривень, яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203582289. Зважаючи на той факт, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати розмір франшизи, витрати на залучення експерта та моральну шкоду завдану власнику транспортного засобу, то ОСОБА_1 змушений звернутися з даним позовом до суду.

Рух по справі

Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Касьян М.С. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування).

04 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з наданих матеріалів цивільної справи, на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО» Вадутою Д.Ю. виготовлено висновок про вартість майна від 20.04.2022 року щодо автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 . Згідно з висновком ринкова вартість об`єкту оцінки складає 106926,60 грн., вартість відновлювального ремонту майна складає 156042,18 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 39744,22 грн. ОСОБА_1 погодився на отримання страхового відшкодування з даним висновком та отримав страхове відшкодування. Згідно з висновком судового експерта Чивчиш О.П. вартість матеріального збитку складає 120327,26 грн., вартість відновлювального ремонту складає 154998,07 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля 41064,69 грн. Стороні відповідача не зрозуміло доцільність замовлення проведення транспортно-товарознавчого дослідження, адже сума відшкодування відрізняється не суттєво. У зв`язку з викладеним сторона відповідача заперечує проти стягнення витрат у розмірі 3500,00 грн. на проведення робіт з автотоварознавчого дослідження.

Також зазначив, щодо розміру заявлених вимог на професійну правничу допомогу у розмірі 8750,00 грн., що з доданих до позову документів, а саме довідки МСЕК ОСОБА_1 встановлена 01.04.2022 року друга група інвалідності. Відповідно до ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.02011 року № 3460-VI, ОСОБА_1 має право на отримання безоплатної вторинної допомоги, отже ОСОБА_1 міг би уникнути витрат. Відповідач заперечує проти розміру витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та вважає їх завищеними.

Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживаючи в квартирі користується та сплачує комунальні послуги. Частину пенсії витрачає на купівлю ліків собі та матері, іншу частину на продукти харчування та одяг. Додатково, відповідач допомагає своїй доньці ОСОБА_5 , яка хоч і мешкає окремо, але є інвалідом другої групи та потребує допомоги. Враховуючи викладене просить суд врахувати ці обставини при винесенні рішення.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «ВУСО» в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалу про призначення судового засідання отримано, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 11 листопада 2022 року. Пояснень по справі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 січня 2022 року о 12 годині 00 хвилин в Дніпропетровській області в місті Кривий Ріг в Інгулецькому районі по вулиці Жовтонога біля електроопори № 31/80 керуючи транспортним засобом AUDI 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування, не обрав безпечної швидкості для руху та виїхав на смугу зустрічного руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки.

Вказані обставини встановлені постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року, якою притягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, у сумі 850,00 гривень та стягнуто з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень (а.с. 13).

20 січня 2022 року позивачем до ПрАТ «СК «ВУСО» подано заяву на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП за участю забезпеченого полісом СК ВУСО транспортного засобу (а.с. 16-17).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (а.с.14).

20 липня 2022 року адвокатом Касьян М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» подано вимогу про відшкодування витрат на послуги з технічної допомоги та транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором (а.с. 47-49).

31 січня 2022 року судовим експертом Чивчиш О.П. складено висновок експертного авто товарознавчого дослідження №Д20/01/22 з якого слідує, що сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , в цінах на дату 19.01.2022 року, складає 120327,26 грн. Ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди складає 41064,69 грн. (а.с. 18-28).

Відповідно до квитанції №114354 від 21.01.2022 року позивачем було оплачено послуги експерта Чивчиш О.П. за договором №Д20/01/22 про надання послуг в розмірі 3500,00 грн. (а.с. 29).

20 квітня 2022 року на замовлення ПрАТ «СУ «ВУСО» ФОП ОСОБА_6 складено звіт № 71-D/10/73 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, з якого слідує, що ринкова вартість об`єкта оцінки, автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , складає 106926,60 грн. Ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди складає 39744,22 грн. (а.с. 29-41).

Відповідно до листа ПрАТ «СУ «ВУСО», складеного на адвокатський запит Касьяна М.С. ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_1 в загальному розмірі 65182,38 грн. Вищезазначена страхова виплата складається із різниці між вартістю транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 до та після ДТП, яка сталася 19 січня 2022 року за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн., яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № (а.с.15).

11 квітня 2022 року адвокатом Касьян М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 подано вимогу про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 44-45).

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2022 року, що ухвалена у справі № 213/250/22, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, який сторонами у справі не оспорюються, а тому окремому встановленню та доказуванню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає.

Відповідно до вимог п. 8.2 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, то вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.

Якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП.

Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 1 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц.

Як вбачається з листа ПрАТ «СУ «ВУСО», складеного на адвокатський запит Касьяна М.С. ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_1 в загальному розмірі 65182,38 грн. Вищезазначена страхова виплата складається із різниці між вартістю транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з НОМЕР_2 до та після ДТП, яка сталася 19 січня 2022 року за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн., яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних с у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що страхова компанія правомірно виключила розмір франшизи з загальної суми страхового відшкодування.

В той же час, сторона позивача, просила стягнути франшизу з водія ОСОБА_2 (відповідача).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , застрахована у ПрАТ «СК`ВУСО» на суму 130000,00 гривень, а страхове відшкодування виплачено позивачу у розмірі 67182,38 гривень, а саме різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 січня 2022 року, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума франшизи 2000,00 гривень, яка була вирахувана страховиком при розрахунку розміру страхового відшкодування за умовами полісу страхування.

На підставі викладеного, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , транспортний засіб позивача фактично знищений, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню несплачена франшиза у розмірі 2000,00 гривень, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3500,00 грн., а загалом 5500,00 гривень.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20000,00 гривень мотивує тим, що у момент ДТП він пережив хвилювання, що негативно вплинуло на його психологічний стан, порушило звичайний життєвий ритм та вимагало додаткових зусиль для організації життя.

В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Однак на думку суду зазначена Позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5000,00 гривень.

Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3500,00 грн., франшизу у розмірі 2000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Щодо судових витрат

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 28 березня 2022 року, укладений між адвокатом Касьян Миколою Степановичем та ОСОБА_1 (а.с. 42).

Розділом 3 даного договору сторонами обумовлено, що остаточний розмір гонорару за надання правничої допомоги складає 8750,00 грн.

В якості доказів оплати за надання правничої допомоги, яка була надана адвокатом позивачу ОСОБА_1 надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 28/03 від 28 березня 2022 року (а.с. 50). Умови оплати відповідають положенням договору про надання правової допомоги (а.с.42).

Проте, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача та враховуючи положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем у відзиві надано заперечення щодо витрат на правову допомогу, в яких зазначив, що за його підрахунками загальна кількість витраченого часу адвоката становить 2 години, замість заявлених 6 годин.

Отже, оскільки заявлені позовні вимоги задоволено частково на 41,17%, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені ним на оплату наданої йому професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3602,38 грн.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума 10500,00 грн., що становить 41,17 % від суми заявлених вимог та враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «про судовий збір» розмір судового збору, який підлягає сплаті відповідачем на користь держави, становить 408,57 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а з відповідача підлягає сплаті судовий збір у розмірі 408,57 грн., сума судового збору у розмірі 583,83 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Касьян Миколи Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну в розмірі 5500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, яка складається з: витрати на проведення автотоварознавчого дослідження № Д20/01/22 від 31.01.2022 року у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, франшизу у розмірі 2000 (дві тсячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в порядку відшкодування моральної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 витрати на документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3602,38 грн. (три тисячі шістсот дві гривні тридцять вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави суму судового збору у розмірі 408,57 грн. (чотириста вісім гривень п`ятдесят сім копійок).

Розмір судового збору пропорційно до відхиленої частини вимог в сумі 583,83 грн. (п`ятсот вісімдесят три гривні вісімдесят три копійки), підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (03150, м. Київ, вул.. Казимира Малевича, 31).

Суддя: Р. Є. Скотар