П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року місто Київ

справа № 752/11375/21

провадження №22-ц/824/4529/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем,

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Ольшевської І.О.,

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації.

Позов обґрунтовано тим, що 21 липня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 як страхувальником був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 4-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідно до умов договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

30 січня 2018 року о 16:10 в м.Києві по вул. Академика Заболотного, 150, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок ДТП, застрахованому транспортному засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень, що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 13 травня 2018 року, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 .

Згідно рахунку - фактури від 7 лютого 2018 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 склала 49958,19 грн..

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі акту від 14 лютого 2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування в загальному розмірі 49958,19 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована за полісом № АК/3046140 в ПрАТ «Європейський страховий альянс», то керуючись ст.ст.6,9, 22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 30090,85 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АК/3046140 склала 19867,34 грн., яка відповідно до положень ст.1194 ЦК України має бути сплачена відповідачем.

15 липня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі новий кредитор набуває право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 4-01 від 21 липня 2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 19 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт не погоджується з рішенням та вважає, що таке рішення було винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 11, 22, 979, 990, 993, 1166, 1191, 1192, 1194 ЦК України; ст.ст.9,25,27 Закону України «Про страхування», та порушенням застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, апелянт вважає, що рішення було ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апелянт вважає, що правовідносини між сторонами є саме регресним зобов`язанням, оскільки носять похідний характер, з огляду на те, що вони виникли на підставі виконання первісним кредитором (ПрАТ «СК «Вусо») своїх зобов`язань за договором № 4-01. За таких обставин висновок про те, що спірні правовідносини між сторонами є суброгацією, є невірним.

Крім того, зазначає про те, що різницю між виплаченою страховиком винної особи суми та загальним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні) має сплатити відповідач.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 21 липня 2017 року між ПрАТ «СК Вусо», як страховиком, та ОСОБА_3 , як страхувальником, був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № -01, предметом якого стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 .

За умовами цього договору страховим випадком є: дорожньо-транспортна пригода; протиправні дії третіх осіб; випадкове пошкодження ТЗ; угон (викрадення) застрахованого ТЗ під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час; несправність електрики застрахованого ТЗ внаслідок встановлення рекомендованого страховиком додаткового імобілайзеру.

Згідно умов договору страхова сума складає 865 700 грн.

31 січня 2018 року о 16 год.10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Заболотного, 150, у м.Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 ПДР.

Зазначені обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 28 лютого 2018 року у справі № 752/2648/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

31 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до страховика ПрАТ «СК «Вусо» з повідомленням про настання події з наземним транспортним засобом (заява на виплату страхового відшкодування).

ПрАТ «СК «Вусо» складено страховий акт №01390-02, за яким визначена сума страхового відшкодування в розмірі 49958,19 грн., яка була виплачена в повному обсязі.

Крім того, судом установлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу серії АК № 003046140 у ПрАТ «Європейський страховий альянс». За цим полісом встановлений ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 200000 грн., за шкоду майну - 100000 грн., розмір франшизи - 0,00 грн.

Згідно довідки ПрАТ «СК «Вусо» на рахунок товариства надійшло від ПрАТ «Європейський страховий альянс» 30090,85 грн. як страхове відшкодування згідно полісу №АК/3046140.

Також судом установлено, що 15 липня 2020 року між ПрАТ «СК «Вусо», як первісним кредитором, та Суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , як новим кредитором, укладено договір цесії № 15/07/2020, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та строки, встановлені цим договором.

За пп.3.1.3 п.3.1 договору цесії право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання договору, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування в порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат /страхових відшкодувань).

За додатком №1 до договору цесії право вимоги було передано щодо страхувальника ОСОБА_3 за договором № 4-01, боржник ОСОБА_2 , сума страхового відшкодування 49958,19 грн., сума боргу 19867,34 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ліміт відповідальності страховика винної особи, тобто відповідача, складає 100000 грн. за шкоду майну, розмір завданої і оціненої шкоди не перевищує ліміт відповідальності, відтак відсутні визначені законом підстави покладати відповідальність за заподіяну страхувальнику позивача шкоду на відповідача, як винну в ДТП особу.

Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після виплати страхового відшкодування потерпілому деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

Встановивши, що ПрАТ «СК «Вусо» сплатило своєму страхувальнику ОСОБА_3 на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту страхове відшкодування, страхова компанія набула право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, у межах виплаченого потерпілій страхового відшкодування.

Розмір завданої ОСОБА_3 шкоди підтверджується рахунком - фактурою від 7 лютого 2018 року, виписаний ФОП ОСОБА_5 , на загальну суму 49958,19 грн., в тому числі вартість виконаних робіт на суму 11404,80 грн., вартість запчастин - 38553,39 грн. ( а.с.26).

ПрАТ «СК «Вусо» сплатило своєму страхувальнику в рахунок страхового відшкодування суму в розмірі 49958,19 грн. Ліміт відповідальності ОСОБА_2 застрахованої за полісом № АК/3046140 в ПрАТ «Європейський страховий альянс» становить 100000 грн. за шкоду завдану майну.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач у позові лише зазначив про те, що оскільки ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодувало ПрАТ «СК «Вусо» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 30090,85 грн., різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АК/3046140 складає 19867,34 грн. підлягає стягненню з відповідач.

За таких обставин, зважаючи на встановлений ліміт відповідальності відповідача за полісом № АК/3046140 у 100000 грн. за шкоду завдану майну, а також розмір завданої відповідачем шкоди, який не перевищує ліміт, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у страховика винної особи ПрАТ «Європейський страховий альянс» був відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування в загальному розмірі 49958,19 грн. Доводи апеляційної скарги в тій частині, що у страховика відповідача не виник обов`язок з відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки на такі обставини позивач не посилався, доказів на підтвердження цих обставин до суду першої інстанції не надавав.

Наданий позивачем до позовної заяви розрахунок коефіцієнта фізичного зносу не може бути прийнятий апеляційним судом як новий доказ, оскільки представником позивача не обґрунтовано неможливість надання цих доказів до суду першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, висновки суду в оскаржуваній частині відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає..

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус