Провадження № 2/742/404/23
Єдиний унікальний № 742/559/23
04 травня 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Циганка М.О.
при секретарі Харченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Перша Прилуцька державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми), Прилуцька міська територіальна громада в особі Прилуцької міської ради, про встановлення факту постійного не проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Матвієнко В.М. звернувся до ОСОБА_2 з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину через постійне не проживання разом із спадкодавицею на час смерті і не подання у встановлений законом строк заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, будучи спадкоємцем за законом, та частково прийнявши спадщину, позивачу було відмовлено нотаріусом в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинкуза адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки до кола спадкоємців після її смерті також входить її син(зведений брат позивача) ОСОБА_2 , відповідач по справі, який вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки був зареєстрований на момент смерті за вказаною адресою. Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований в даному будинку, проте не проживає в ньому з моменту реєстрації, оскільки виїхав до росії та востаннє приїздив до м.Прилуки 26 січня 2011 року. Факт постійного не проживання відповідача у будинку встановлено як актами його не проживання так і рішенням суду, і оскільки відповідач особисто не подавав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері, отже він не набув права на неї, тобто відповідач є таким, що не прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки фактично не проживав разом із нею за місцем реєстрації. Тому позивач і звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх спадкових прав.
Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно письмової заяви його представника, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили суд розглядати справу без їх участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи в тому числі і розміщення повідомлення на офіційному сайті судової влади.
Третя особа - представник Першої Прилуцької державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми) в судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Представник третьої особи Прилуцької міської територіальної громади в особі Прилуцької міської ради в судове засідання не з`явився, проте попередньо подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.
У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.
Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.03.1970 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.47зв/.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.13/.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.13зв/.
Позивачу на праві приватної власності належить 2/3 частки будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав /а.с.19/.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом батька позивача - ОСОБА_4 , 2/3 частин житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 успадковуються позивачем ОСОБА_1 /а.с.18/.
Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2007 року 1/6 частки будинку АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу ОСОБА_1 /а.с.20/.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем 1/3 частки майна Перепелиці(до реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , а саме частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_1 /а.с.19зв/.
Згідно з відповіддю КП «Прилуцьке МБТІ» №1313 від 16.06.2015 року /а.с.17зв/ право власності на будинок з належною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано: - 5/6 частини будинку належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02.2012 року; - 1/6 частина будинку належить ОСОБА_5 на підставі договору №109 про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 12.06.1963 року.
Відповідач по справі був зареєстрований за вище вказаною адресою, але не проживає на протязі останніх 15 років, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.02.2014 року /а.с.14зв/
Відповідач по справі зареєстрований за вище вказаною адресою, але не проживає на протязі останніх 15 років, що підтверджується записами в домовій книзі для прописки громадян та довідкою про склад сім`ї від 21.02.2014 року №024/7-09 №507 /а.с.15-17/.
Згідно акту про непроживання за місцем реєстрації від 19.11.2018 року, від 02.06.2020 року, відповідач по справі не проживає в належному позивачу будинку на протязі останніх тридцяти років /а.с.15зв, 20зв/.
Відповідно до відповіді з Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області, наданої позивачу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 за даною адресою фактично не проживав, постійно перебуває на заробітках в росії, останній раз приїзджав влітку 2011 року в зв`язку зі смертю батька /а.с.14/.
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2020 року було визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено що останній на протязі 15 років хоч і зареєстрований але не проживає за даною адресою(а.с.8-9).
Згідно повідомлення Першої Прилуцької державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми) від 02.11.2022 №495.01-16 вбачається, що ОСОБА_2 являється спадкоємцем (згідно матеріалів спадкової справи №207/2007) за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , оскільки прийняв спадщину шляхом спільного сумісного проживання разом з померлою в одному будинку на день її смерті(а.с.7).
Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)№71571089 від 22.02.2023, повідомлення Першої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2023 №136/01-16 вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 заведена спадкова справа за №161/2011, згідно її матеріалів спадкоємцем померлого за заповітом є його син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину та одержав свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки будинку в АДРЕСА_1 (а.с.25,27)
Згідно матеріалів спадкової справи №207/2007, що була заведена Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, спадкоємцем померлої за законом є її чоловік ОСОБА_4 та її син ОСОБА_1 , які прийняли спадщину та одержали свідоцтва про право на спадщину на частки будинку в АДРЕСА_1 . І окремим пунктом в свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що на 1/3 частку вищевказаного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину ще не видано(а.с.38-52)
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).
За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов.
Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно не проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що також встановлено рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 12.10.2020 року та у передбачений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, тому відповідач ОСОБА_2 не набув права на неї.
Також суд знаходить достовірно встановленим, що позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій за життя належав на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та приймаючи до уваги, що інших спадкоємців судом не встановлено, тому позов про визнання права власності на 1/6 частину спірного будинку в порядку спадкування, підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1261 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Перша Прилуцька державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми), Прилуцька міська територіальна громада в особі Прилуцької міської ради, про встановлення факту постійного не проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.
Встановити факт постійного не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Максим ЦИГАНКО