Справа № 452/2367/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" липня 2023 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Дик Світлани Іванівни до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на майно в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Дик С.І., звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львів померла тітка позивача, ОСОБА_2 . На день смерті померла ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована у селі Погірці Самбірського району Львівської області одна. Відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14 №076996216 від 25.05.1997р., їй належала земельна ділянка площею 1,47 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території села Погірці Самбірського району Львівської області.
За життя 18.11.1997 р. ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений головою виконкому Погірцівської сільської ради Гриник І.В. та зареєстрований за №25 у реєстрі, зробивши на випадок своєї смерті таке розпорядження: все її майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла своїй племінниці ОСОБА_1 .
Маючи право на спадкування за заповітом, позивач 08.07.2008 р. звернулась до Рудківської державної нотаріальної контори Самбірського району Львівської області за місцем відкриття спадщини з приводу оформлення своїх спадкових прав, на підставі якої було відкрито спадкову справу за №45050474 у спадковому реєстрі. Проте, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши при цьому у листі №250/02-14 від 09.05.2023р., що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виготовила за життя сертифікат на земельну частку (пай) пл. 1,47 га, розташовану в селі Погірці Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, нового зразка, а саме: в даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого була спадкодавець ОСОБА_2 та невизначена вартість земельної частки (паю), а також не надано документи, що підтверджують право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , то Рудківська державна нотаріальна контора Львівської області не може видати свідоцтва про право на спадщину на вище вказане майно. Рекомендовано звернутись за захистом своїх прав до суду.
Оскільки, право позивачки на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 не може бути оформлено у державній нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, то за захистом порушеного права на майно вона звернулась до суду.
Із врахуванням викладеного та поданих документів, просить суд визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 1,47 Га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Погірці Самбірського району Львівської області в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Погірцівське», що належала ОСОБА_2 згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14№076996216 від 25.05.1997р., зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №1030 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, представник позивачки адвокат Дик С.І. подала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а справу розглядати у відсутності її та позивачки.
Представник відповідача Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав і не заперечував проти ухвалення рішення без присутності представника. З наслідками визнання позову ознайомлений в повному обсязі.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львів померла тітка позивача, ОСОБА_2 , про що Погірцівською сільською радою Самбірського району Львівської області 15.02.2002 р. складено актовий запис №6. Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).
Із довідки №1397 від 21.07.2008р. виданої виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що померла ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована у селі Погірці Самбірського району Львівської області одна (а.с. 10).
Відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14 №076996216 від 25.05.1997р. відомо, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,47 Га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території села Погірці Самбірського району Львівської області (а.с. 14).
Із копії заповіту, посвідченого 18.11.1997 р. головою виконкому Погірцівської сільської ради Гриник І.В. та зареєстрованого за №25 у реєстрі відомо, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла своїй племінниці ОСОБА_1 (а.с. 11).
Як вбачається із повідомлення Рудківської державної нотаріальної контори Самбірського району Львівської області №250/02-14 від 09.05.2023р., причиною відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виготовила за життя сертифікат на земельну частку (пай) пл. 1,47 га, розташовану в селі Погірці Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, нового зразка, а саме: в даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого була спадкодавець ОСОБА_2 та невизначена вартість земельної частки (паю), а також не надані документи, що підтверджують право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Рекомендовано звернутись за захистом своїх прав до суду (а.с. 13).
Із копії розпорядження голови Самбірської РДА №267 від 21.04.1997р. «Про видачу сертифікатів на земельну частку (пай) особам, що мають право на середню земельну частку згідно ст.6 Земельного кодексу України по Погірцівській сільській раді» відомо, що ОСОБА_2 внесена до списку осіб, які мають право на середню земельну частку в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Погірцівське», та яким слід зареєструвати та видати сертифікати на земельну частку (пай) - під номером 513. Вартість земельної частки (паю) становить 3663, 00 гривень (а.с. 15-16).
Згідно витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Погірцівській сільській раді Самбірського району, сертифікат серії ЛВ-14 №076996216 зареєстрований 25.05.1997 р. за № 1030 на підставі розпорядження голови Самбірської РДА № 267 від 21.04.1997 р, земельна частка (пай) розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Погірцівське» належала ОСОБА_2 (а.с. 17).
До складу спадкового майна також входить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Із довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації № 810 від 28.04.2023 р. відомо, що згідно записів у реєстрових книгах Самбірського МБТІ за ОСОБА_1 житлового будинку на правах особистої власності в АДРЕСА_1 - не зареєстровано (а.с. 20).
Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 19 травня 2023 року встановлений факт існування житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 22-24).
Із виписки з погосподарської книги № 2 виданої Погірцівським старостинським округом виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 09.05.2023 р. №170 відомо, що житловому будинку АДРЕСА_1 присвоєне номер об`єкта погосподарського обліку 0173-1. Головою домогосподарства є ОСОБА_1 . Будинок побудований у 1949 році. Загальна площа будинку 38,2 кв.м., житлова площа будинку 22 кв.м., матеріал стін - дерево, покриття черепиця. У користуванні перебуває земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею - 0,060 га (а.с. 19).
Згідно виписки з погосподарської книги №2 за 2001-2005рр. виданої Погірцівським старостинським округом виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 25.04.2023 р. № 144 відомо, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 (а.с. 18).
Відповідно до ст.ст. 15,16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами цивільного судочинства.
У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини.
Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Статтею 525 ЦК УРСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР.
У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).
Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. №18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Згідно п. 17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК).
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина 2 та 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР затверджено Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР. Інструкція втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56 (далі за текстом -Інструкція). Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності (пункт 4 Інструкції). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані (пункт 6 Інструкції).
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (абзац 2 пункту 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж).
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.
З матеріалів справи вбачається, що спірне нерухоме майно побудовано до 1939 року (житловий будинок) та добудовано у 1964 році (сарай) у сільському населеному пункті. Право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Чинні на момент побудови нормативні акти не передбачали державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, розташованих в сільських населених пунктах.
При цьому, до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права.
За викладеного, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, а документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків - є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Крім того, право власності спадкодавця на будинок у даному випадку додатково підтверджується і відомостями погосподарскої книги.
Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертав увагу на те, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.
За наведених обставин, спадкоємець фактично позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, а тому його право власності має бути визнано в судовому порядку.
При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.
Ураховуючи наведене в сукупності суд доходить висновку, що даний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Викладені в позові обставини підтверджуються долученими документами. Право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) площею 1,47 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Погірці Самбірського району Львівської області в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Погірцівське», що належала ОСОБА_2 згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14№076996216 від 25.05.1997р.; а також визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) площею 1,47 Га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Погірці Самбірського району Львівської області в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Погірцівське», що належала ОСОБА_2 згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14№076996216 від 25.05.1997р., зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №1030 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.02.2002р.
Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.02.2002р.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання с. Погірці Самбірського району Львівської області, поштовий індекс 81445, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області, адреса м. Рудки, пл. Відродження, 1, Самбірського району Львівської області, поштовий індекс 81440, .

Повне судове рішення буде складено 17.07.2023 року.

Суддя