ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21212/21

Провадження № 22-ц/4820/638/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.

за участю: представника Акціонерного товариства «Укртелеком» Кривого В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року (суддя Приступа Д.І.) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Хмельницької філії про стягнення оплати роботи у неробочі дні та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Хмельницької філії (далі ПАТ «Укртелеком») про стягнення оплати роботи у неробочі дні та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що до дня звільнення з роботи у листопаді 2018 року працював на різних посадах в ПАТ «Укртелеком» Хмельницька філія.

Відповідно до розпоряджень товариства позивач направлявся у відрядження, а саме двічі проходив навчання в Головному навчальному центрі ВАТ «Укртелеком», а саме у 2000 році з 03.04.2000 року по 21.04.2000 року, та у 2003 році з 07.04.2003 року по 25.04.2003 року. В кожному із зазначених періодів, 4 неробочих дні, позивач проходив навчання. Однак, відповідач, порушивши трудове законодавство, не здійснив оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, не надав інших днів відпочинку та під час звільнення з роботи не виплатив відповідної компенсації за роботу у неробочі дні.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком» оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, компенсацію втрати частини заробітної плати (індексацію) у зв`язку з порушенням відповідачем строків її виплати, а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку відповідача при звільненні; всі кошти перерахувати на поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №10022/033 ОПЧ, Хмельницьке обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» поточний рахунок № НОМЕР_1 код банку 315784, код згідно з .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що права ОСОБА_1 на належну оплату праці в неробочі та вихідні дні не порушувались. Судом не встановлено виконання позивачем роботи у вихідні дні у періоди з 02.04.2000 року по 22.04.2000 рік, та з 06.04.2003 року по 27.04.2003 року. Зокрема те, що саме у вихідні дні позивач виконував трудові обов`язки, пов`язані з навчанням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року скасувати, стягнути з Хмельницької філії АТ «Укртелеком» оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, компенсацію втрати частини заробітної плати (індексацію) у зв`язку з порушенням відповідачем строків її виплати, а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку відповідача при звільненні, всього 138 968,06 грн.; всі кошти перерахувати на поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №10022/033 ОПЧ, Хмельницьке обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» поточний рахунок № НОМЕР_1 код банку 315784, код згідно з .

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у 2000 році ОСОБА_1 проходив навчання з 02.04.2000 по 22.04.2000, а у 2003 році з 06.04.2003 по 27.04.2003, а це на 5 днів більше, при чому ці дні вихідні. Час вибуття у відрядження і час повернення з відрядження у вихідний є роботою працівника у вихідний день. Натомість, відповідач не здійснив оплату роботи у неробочі дні в подвійному розмірі, не надав інших днів відпочинку і під час звільнення з роботи не виплатив компенсації за роботу у неробочі дні.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укртелеком» просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року залишити без змін як законне, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції у повній мірі встановлено обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилили.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач по листопад 2018 року працював на посаді провідного інженера із спецроботи в ПАТ «Укртелеком» Хмельницька філія, потім Львівська філія. Звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, скорочення штату працівників.

Відповідно до свідоцтва про підвищення кваліфікації ОСОБА_1 з 03 квітня 2000 року по 21 квітня 2000 навчався в Головному навчальному центрі (далі ГНЦ) ВАТ «Укртелеком» за напрямом «Підготовка фахівців 1-х відділів» (а. с. 8).

Згідно свідоцтва про підвищення кваліфікації, виданого ОСОБА_1 , останній з 07 квітня 2003 року до 25 квітня 2003 року підвищував кваліфікацію в Головному навчальному центрі за напрямом «Навчання фахівців 1-х відділів» (а. с. 9).

Згідно копії наказу від 27.03.2000 року №54-к ОСОБА_1 відряджено в м. Київ, ГНЦ на курси підвищення кваліфікації. Термін відрядження з 02 квітня по 22 квітня 2000 року (а. с. 46).

Наказом від 01.04.2003 року №59-к ОСОБА_1 відряджено на курсове навчання по підготовці спеціалістів Перших відділів дирекцій в м. Переяслав-Хмельницький Київської області. Термін відрядження з 06 квітня по 27 квітня 2003 року (а. с. 48).

За належним позивачу особовим рахунком у квітні 2000 року відрядження складало 15 кал.дні, оплата проведена по середній зарплаті, відпрацьовано 5 кал.дн. оплата - по окладу. Робочі дні -20, вихідні дні 1-2 , 8-9, 15-16,22-23,29-30 = 10 днів.

За особовим рахунком позивача у квітні 2003 року відрядження становило 16 календарних днів, оплата - по середній зарплаті, відрядження 5 кал.дні, оплата - по окладу, робочі дні 21, вихідні дні 5-6, 12-13, 19-20, 26, 27, 28 = 9 днів.

За колективним договором ВАТ Укртелеком» (далі - Колективний договір), згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку для позивача було встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними - субота та неділя.

Пунктом 4.2 Колективного договору передбачено, що залучення працівників Товариства до роботи у святкові та неробочі дні можливе лише за згодою працівника та погодженням з відповідним профспілковим органом.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Положення цієї статті КЗпП України кореспондуються з ч. 1 ст. 1 Закону «Про оплату праці».

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону «Про оплату праці»).

Згідно зі статтею 34 Закону про оплату праці компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі статтею 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі відрядникам - за подвійними відрядними розцінками. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Зважаючи на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутні доказів про залучення відповідачем позивача до виконання відповідних робіт у зазначені вихідні дні, так і виконання позивачем цих робіт у ці вихідні дні. У наказі Хмельницької філії ВАТ «Укртелеком» від 27.03.2000 року №54-к та наказі від 01.04.2003 року №59-к відсутня вказівка, що навчання відбуватиметься у вихідні дні, а зазначено термін початку та закінчення відрядження (а. с. 46, 48).

Згідно абзацу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон (далі - Інструкція), у редакції чинній на момент правовідносин, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об`єднання, установи, організації (далі - підприємство) на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи.

Частиною 10 розділу Загальні положення Інструкції, у редакції чинній на момент правовідносин, визначено, якщо працівник спеціально відряджений для роботи у вихідні або святкові й неробочі дні, то за роботу в ці дні виплачується компенсація відповідно до чинного законодавства.

Згідно статті 71 Кодексу законів про працю України, у чинній на момент правовідносин редакції, залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з абз.9 Інструкції на працівника, який перебуває у відрядженні, поширюється режим робочого часу того підприємства, до якого він відряджений.

Згідно п. 1.3. Інструкції, у редакції, чинній на момент правовідносин, фактичний час перебування у відрядженні визначається за відмітками в посвідченні про відрядження щодо вибуття з місця постійної роботи й прибуття до місця постійної роботи. Відмітки в посвідченні про відрядження щодо прибуття та вибуття працівника завіряються тією печаткою, якою користується у своїй господарській діяльності підприємство для засвідчення підпису відповідної службової особи, на яку наказом (розпорядженням) керівника підприємства покладено обов`язки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього.

Згідно абз.6 7 Інструкції щодо заповнення форм державної статистичної звітності про використання робочого часу (затвердженої Наказом Держкомстату від 04.01.2000 року №1) документами первинного обліку робочого часу є табелі обліку.

Табелі обліку використання робочого часу відповідно до статті 408 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, мають строк зберігання 1 рік і ці документи про облік робочого часу, у період відряджень позивача, на даний час не збереглися у відповідача зі спливом строку зберігання.

Згідно ч.3 ст. 121 КЗпП України, чинного на момент правовідносин, за відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада) і середній заробіток.

Середній заробіток за час перебування працівника у відрядженні зберігається на всі робочі дні тижня за графіком, установленим за місцем постійної роботи тобто Хмельницької філії АТ «Укртелеком», як то передбачено ч. 11 розділу Загальні положення Інструкції, у редакції чинній на момент виниклих правовідносин.

Виходячи з установлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у 2000 році він проходив навчання з 02.04.2000 по 22.04.2000, а у 2003 році з 06.04.2003 по 27.04.2003, а це на 5 днів більше, при чому ці дні вихідні, а час вибуття у відрядження і час повернення з відрядження у вихідний є роботою працівника у вихідний день, є безпідставними та спростовуються вищезазначеними доводами.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк