печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Хайнацького Є.С.,
при секретарі судових засідань - Cміян А.Ю.,
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали» (далі - позивач, ТОВ «Будсервісматеріали») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з обслуговування і участі у витратах з утримання підземної автостоянки і прилеглої території в розмірі: 21 940,00 грн. основного боргу; 5 015,76 грн. інфляційних втрат; 1 250,16 грн. - 3 % річних та 1 318,21 грн. пені, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником паркомісць НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 .
01.11.2003 року між ОСОБА_1 (власник) та ТОВ «Будсервісматеріали» (виконавець) укладено договір № 01-11-43А-44А/Кn про участь у комунальних, експлуатаційних витратах по підземній автостоянці і прилеглій території, згідно з п.п. 1.1, 1.2 якого власник передає, а виконавець приймає на обслуговування місця № НОМЕР_2, розташовані на критій автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 , що належить власникові на праві приватної власності. Виконавець забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця з експлуатації стоянки і бере участь у витратах з її утримання.
Згідно з додатковою угодою до вказаного договору від 01.07.2020 року, укладеною сторонами, до п. 4.4 договору внесено зміни, виклавши його в редакції: «Станом на 01.07.2020 року вартість однієї частки (одного місця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню підземної автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , складає 460 (чотириста шістдесят) гривень 00 коп. на місяць, без ПДВ. Таким чином, до сплати за два парко місця 920 (дев`ятсот двадцять) гривень 00 коп. на місяць, без ПДВ».
З 01.11.2018 року відповідач не сплачує витрати за обслуговування машиномісця та не приймає участі у витратах з утримання підземної автостоянки та прилеглої території, внаслідок чого станом на 01.11.2021 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 21 940,00 грн.
Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання.
Також, на підставі п. 5.3 вищевказаного договору відповідач повинен сплатити позивачу пеню.
Посилаючись на вказані обставини, на підставі Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115, ст.ст. 15, 16, 322, 526, 625, 901, 977 ЦК України позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ТОВ «Будсервісматеріали» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.03.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2022 року розгляд справи відкладено на 18.08.2022 року.
21.06.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просить, з урахуванням збільшення періоду прострочення заборгованості відповідача (з 01.11.2018 року по 01.06.2022 року) стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі: 30 190,00 грн. основного боргу; 5 292,97 грн. інфляційних втрат; 1 319,16 грн. - 3 % річних та 2 235,66 грн. пені, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2022 року розгляд справи відкладено на 10.10.2022 року.
07.10.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про залишення позову без розгляду.
У зв`язку з повітряною тривогою та припиненням роботи суду під час неї судове засідання, призначене на 10.10.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 01.02.2023 року.
01.02.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про відкликання заяви про залишення позову без розгляду та продовження судового розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2023 року розгляд справи відкладено на 25.04.2023 року.
24.04.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року розгляд справи відкладено на 19.07.2023 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2023 року в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у даній справі відмовлено.
Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на зазначене, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автостоянок № НОМЕР_1 площею 15,0 кв. м та НОМЕР_5 площею 15,2 кв. м, розташованих на І поверсі секції «А» на АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на криту автостоянку серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, виданих Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 26.07.2002 року.
01.11.2003 року між ОСОБА_1 (власник) та ТОВ «Будсервісматеріали» (виконавець) укладено договір № 01-11-43А-44А/Кn про участь у комунальних, експлуатаційних витратах по підземній автостоянці і прилеглій території, згідно з п.п. 1.1, 1.2 якого власник передає, а виконавець приймає на обслуговування місця № НОМЕР_2, розташовані на критій автостоянці за адресою: АДРЕСА_2 , що належить власникові на праві приватної власності. Виконавець забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця з експлуатації стоянки і бере участь у витратах з її утримання.
01.02.2004 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Будсервісматеріали» укладено угоду № 1 про доповнення до вищевказаного договору, згідно з якою п. 4.4 договору викладено в новій редакції, а саме: «З 1 лютого 2004 року на основі розрахунку сума однієї частки (одного місця) власника у витратах по утриманню та експлуатації стоянки на місяць складає 110 (сто десять) грн. 00 коп., без ПДВ».
Згідно з копією листа від 24.06.2020 року ТОВ «Будсервісматеріали» запропонувало власнику паркомісця укласти додаткову угоду до діючого між ним та ТОВ «Будсервісматеріали» договору про надання послуг з 01.07.2020 року та повідомило, що в разі ненадання відповіді додаткова угода вважатиметься укладеною.
Додатком до цього листа є примірник додаткової угоди до договору № 01-11-43А-44А/Кn про участь у комунальних, експлуатаційних витратах по підземній автостоянці і прилеглій території між ОСОБА_1 та ТОВ «Будсервісматеріали», згідно з яким до п. 4.4 договору внесено зміни, виклавши його в редакції: «Станом на 01.07.2020 року вартість однієї частки (одного місця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню підземної автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , складає 460 (чотириста шістдесят) гривень 00 коп. на місяць, без ПДВ. Таким чином, до сплати за два парко місця 920 (дев`ятсот двадцять) гривень 00 коп. на місяць, без ПДВ».
Зазначена копія примірника додаткової угоди підписана з боку ТОВ «Будсервісматеріали» та не підписана ОСОБА_1 .
Згідно з копією опису вкладення у поштове відправлення 10.07.2017 року відправник ТОВ «Будсервісматеріали» направило на адресу ОСОБА_1 пропозицію укладення додаткової угоди до договору про надання послуг з обслуговування паркомісця та два примірники додаткової угоди до договору про надання послуг з обслуговування паркомісця.
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 901 цього Кодексу встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ч. 3 ст. 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що цивільно-правовий договір можна вважати укладеним за наявності таких умов: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.
При цьому моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами.
З матеріалів, доданих позивачем до позовної заяви, вбачається, що 10.07.2017 року ТОВ «Будсервісматеріали» направило на адресу ОСОБА_1 пропозицію про укладення додаткової угоди до договору про надання послуг з обслуговування паркомісця та два примірники додаткової угоди до договору про надання послуг з обслуговування паркомісця.
Однак, додана до позовної заяви копія додаткової угоди до договору № 01-11-43А-44А/Кn про участь у комунальних, експлуатаційних витратах по підземній автостоянці і прилеглій території між ОСОБА_1 та ТОВ «Будсервісматеріали» не підписана ОСОБА_1 .
Позивач вважає, що згідно з додатковою угодою до договору, яка була надіслана позивачу як оферта та яку відповідач прийняв у силу ст.ст. 641-643 ЦК України, щомісячна плата за утримання автостоянки становить 460,00 грн. за обслуговування паркомісця (920,00 грн. за два паркомісця). Оскільки відповідач, отримавши пропозицію та додаткову угоду, не надав жодних заперечень щодо цього, він прийняв умови додаткової угоди до договору.
З наведеного вбачається, що позивач вважає, що на його звернення до відповідача з офертою про укладення додаткової угоди до договору відповідач у силу принципу «мовчазної згоди» акцептував оферту позивача.
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Порядок прийняття пропозиції врегульовано у ст. 642 ЦК України, згідно з якою відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
З огляду на вказані норми, у разі відсутності повної та безумовної відповіді другої сторони про прийняття пропозиції, акцептування оферти другою стороною відбувається шляхом вчинення у межах строку для відповіді дії відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, а не просто за принципом «мовчазної згоди».
Разом з тим, позивачем не надано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відповідачем одержано пропозицію позивача про укладення додаткової угоди від 01.07.2020 року до договору, а також, що позивач одержав від відповідача повну та безумовну відповідь про прийняття його пропозиції укласти додаткову угоду або що відповідач вчинив дію відповідно до вказаних у пропозиції умов додаткової угоди до договору, яка засвідчує його бажання укласти цю додаткову угоду.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач відповідно до ст. 642 ЦК України прийняв пропозицію позивача укласти додаткову угоду від 01.07.2020 року до договору № 01-11-43А-44А/Кn про участь у комунальних, експлуатаційних витратах по підземній автостоянці і прилеглій території, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості на підставі вказаної додаткової угоди, яка, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості розрахована виходячи із щомісячної плати за утримання і обслуговування автостоянки у розмірі 460,00 грн. - за обслуговування одного паркомісця (920,00 грн. - за обслуговування двох паркомісць).
Крім того, суд звертає увагу, що з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня в розмірі 2 % річних, в той час як п. 5.4 договору № 01-11-43А-44А/Кn від 01.11.2003 року встановлено, що при затримці оплати своєї частки у витратах по утриманню й експлуатації стоянки на термін більш 10 днів власник виплачує виконавцю пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості за кожний наступний день прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 15, 16, 203, 629, 638, 640-642, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 31.07.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький