Справа № 346/294/23
Провадження № 2/346/584/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Івантишин Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (кредиту),

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 13.06.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем укладено в електронній формі договір надання позики №, відповідно до якого вказаний позикодавець надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 6000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, відповідно до якого цей позикодавець надав відповідачу фінансову послугу з надання коштів у позику для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money BOOM». Відповідно до умов цього договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), з максимальним лімітом 20 000 грн., в межах строку дії договору, тобто 36 календарних місяців з дня підписання договору) з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Позивач зазначає, що цей договір укладено у вигляді електронного правочину у порядку ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом підпису договору одноразовим ідентифікатором (смс-кодом). Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику клієнт надає згоду на укладення Електронного договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір вважається укладеним після введення відповідачем у відповідне поле на сайті позикодавця всіх особистих даних та отриманого відповідачем одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення.

Позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернув та не сплатив проценти за користування коштами, внаслідок чого в останнього станом на 06.12.2022 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 71 129,86 грн., з яких: 5 999,00 грн. - основна сума боргу (тіло кредиту); 50 400,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 15309,37 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованим згідно з договором кредиту.

Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2481 грн. по сплаті судового збору та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 9 000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 22.02.2023 року його представник, адвокат Савчук Р.Р. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає з таких підстав.

Позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт перерахунку ТОВ «ІНФІНАНС» на рахунок відповідача грошових коштів. До позовної заяви позивач долучив копію квитанції за сплату , однак, в такій квитанції вказано, що одержувачем платежу є це товариство, призначення платежу - «зарахування 6 000,00 грн. на карту», при цьому номер такої карти вказаний лише частково. Відомостей про переказ будь-яких коштів на ім?я саме відповідача вказаний документ, а також будь-який інший документ, що долучений до позовної заяви, не містить. Окрім цього, зазначена копія квитанції є неналежним доказом, оскільки вона не завірена у встановленому законом порядку, а відтиск печатки та підпис уповноваженої особи організації, яка видала цей документ перенесені з іншого документу.

У відзиві також зазначено, що позивач не долучив до матеріалів справи доказів, які б вказували на те, що ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідач досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, а, отже, укладали договір взагалі. Так, до матеріалів справи позивачем долучений текст договору позики, який за твердженнями представника позивача був укладений між сторонами, однак стороною позивача не надано докази, які б підтверджували, що саме з таким текстом договору відповідач ознайомлювався і на такі умови договору погоджувався. Всупереч ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» ні ТОВ «ІНФІНАНС», ні позивач як його правонаступник не надсилали відповідачу примірника вказаного договору позики від 13.06.2019 року. У відповідності до 1.6. цього договору, текст якого долучений позивачем до матеріалів справи, максимальний строк користування кредитом становить 30 календарних днів, а максимальна процентна ставка за один календарний день - 1,75 %. Аналогічно вказано в заяві-анкеті на отримання кредиту, і цей строк слід рахувати із дати такої заявки, тобто з 19.02.2020 року. За таких обставин строк кредитування за вказаним договором сплив після 30 днів, тобто з 19.03.2020 року.

Як свідчить розрахунок заборгованості за договором позики, який долучений позивачем, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становить 50 400,00 грн., нараховані відсотки згідно з кредитним договором - 14 729,87 грн. Отже, загальна сума нарахованих відсотків становить 65 129,87 грн.

Згідно з відповідним розрахунком вказана заборгованість за відсотками нарахована за період із березня 2020 року по дату розрахунку (06.12.2022 року), тобто за межами строку кредитування. Загальна же сума відсотків в межах вказаного строку кредитування становила б лише 3 150,00 грн. (6 000, 00 грн. х 1,75 % х 30 днів = 3 150,00 грн.).

Однак, нарахування позивачем заборгованості за відсотками поза межами строків кредитування є незаконним. Крім того, ТОВ «ІНФІНАНС» не повідомляло відповідача про відступлення права вимоги за договором позики на користь позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що ставить під сумнів дійсність вказаного права вимоги. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені ним судові витрати (а.с.89-92).

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно з п.1.1 зазначеного договору позики ТОВ «ІНФІНАНС» надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, а саме кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money BOOM», які є невід`ємною частиною даного договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами.

Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії договору (36 календарних місяців з дня підписання договору) з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 13.06.2019 року, що акцептована відповідачем 19.02.2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію від 19.02.2020 року (а.с.16,17).

На підставі пропозиції (оферти) на отримання 3 траншу згідно із заявкою-анкетою № від 13.06.2019 року в рамках договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 13.06.2019, що підписано відповідачем 19.02.2020 року електронним цифровим підписом, ТОВ «ІНФІНАНС» перераховало на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 6000 грн. зі строком користування кредитом (траншем) 30 днів, строк дії вказаного договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638, 75% (а.с.15).

Таким чином, судом встановлено, що сторони вказаного договору позики 19.02.2020 року уклали такий договір в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію».

Тому заперечення стороною відповідача фактів укладення такого договору та отримання відповідачем суми позики суд вважає безпідставними.

Судом також встановлено, що 14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників за договором позики (а.с.46).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд нагадує, що представник позивача в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого відповідно до вищевказаного розрахунку загальний розмір заборгованості відповідача позивачем визначено як 71 129, 86 грн.,: з яких 5 999 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50 400,00 грн. -заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 15 309, 37 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованим згідно з договором кредиту.

Також, суд наголошує, що при нарахуванні відсотків підлягає врахуванню правила, визначені п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Крім цього, в зазначеному договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, вказано, що розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Однак, позивачем не долучено до матеріалів справи вказаних додатків, на які посилається позикодавець у даному Договорі.

Відповідно до умов зазначеного договору надання позики відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6 000 грн.

Як свідчить розрахунок заборгованості за договором позики, який долучений позивачем, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становить 50 400,00 грн., нараховані відсотки згідно з кредитним договором - 14 729,87 грн. Отже, загальна сума нарахованих відсотків становить 65 129,87 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків за вказаним Договором, суд вважає розміри заборгованостей по сплаті відсотків в більшій частині необґрунтовані з вищезазначених підстав, про які представник відповідача вказав у відзиві на позов, а саме те, що згідно із зазначеним розрахунком вказана заборгованість за відсотками нарахована за період з березня 2020 року по дату розрахунку (06.12.2022 року), тобто за межами строку кредитування, що є недопустимо згідно з умовами цього договору.

Поряд з тим, суд вважає, що загальна сума заборгованості за відсотками в межах вказаного 30-денного строку кредитування становить 3 150,00 грн. (6 000, 00 грн. х 1,75 % х 30 днів = 3 150,00 грн.). Цю ж суму заборгованості вказав і представник відповідача у відзиві на позов, хоча сторона відповідача і не визнає жодної вимоги позивача.

Стороною відповідача не надано жодних відомостей про повернення 6000 грн. як отриманої суми позики, а також про сплату вказаного розміру відсотків в період зазначеного 30-денного періоду кредитування. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 9 150 грн. як загальний розмір вказаних заборгованостей за тілом кредиту та відсотками за користування ним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 2481 гривень, який є мінімальним в даній категорії справ за позовом юридичної особи. Тому відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2481 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 9000 грн. витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями частин 2 та 3 ст.141 ЦПК України судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під ч ас розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до витягу з акту № 3 від 07.11.2022 року позивач оплатив вказану суму на рахунок адвокатського об`єднання Лігал Ассістанс за надання правничої допомоги згідно із заявкою про надання юридичної допомоги № 257 за надання таких послуг такої вартості:

- надання письмової поглибленої консультації з посиланням за нормативні акти - 01 год., вартістю 3 000 грн.;

- складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів - 4 год., загальною вартістю 6 00 грн. ( а.с.82,83).

Суд вважає, що виділення в окремі послуги (роботи) надання письмової поглибленої консультації з посиланням за нормативні акти, а також друк необхідних документів є безпідставним, адже ці послуги (роботи) є складовими частинами процесу підготовки та складання позовної заяви. Тому суд вважає, що за надання таких послуг відшкодуванню підлягають витрати в сумі 3 000 грн., що є розумним розміром та відповідає критеріям, вказаним в ст.141 ЦПК України. Ці витрати також відповідно до правил ч.2 цієї статі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.509, 525, 526, 1049 ЦК України та, керуючись ст. 141, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», адреса якого: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, , заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 13.06.2019 року в загальному розмірі 9 150 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень, визначену станом на 06.12.2022 року.

В решті позовних вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», адреса якого: 04053, м. Київ, вул.Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, , судові витрати в загальному розмірі 5 481 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.04.2023 року.

Суддя Калинюк О. П.