П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Мацунича М.В., Куштана Б.П.

за участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року у складі судді Лемак О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустьського району Горщар Михайла Васильовича про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилається на те, що 19 липня 2019 року державний реєстратор Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщар Михайло Васильович зареєстрував за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», право власності на нерухоме майно житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 128,5 м.кв. в АДРЕСА_1 . Підставою для державної реєстрації речового права на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 47940001 від 25.07.2019 10:47:30.

Підставою для виникнення права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено Іпотечний договір №255/23/2007, серія та номер 2302 виданий 20.09.2007 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання серія та номер 2004 від 08.05.2019, договір про іпотечний кредит від 20.09.2007 р. видавник ОСОБА_2 та ПАТ Акціонерний промислово-інвестиційний банк.

Вважає проведену Державну реєстрацію речового права на нерухоме майно протиправною виходячи з наступного.

Зазначає, що за умовами договору іпотеки № 255/23-2007 від 20.09.2007 р. посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. у реєстрі під №2302 вбачається що в іпотеку передано житловий будинок загальною площею 128.5 м.кв, з яких 59.6 м.кв. є житловою. Загальна вартість зобов`язання виконання якого забезпечує іпотека є 25 000 доларів США. Строк виконання зобов`язання 19.09.2027 р. саме така інформація внесена до реєстру іпотек що підтверджується доданою до справи інформаційною довідкою.

Спірний житловий будинок підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника.

Позивачка жодних вимог від ТОВ «Кредитні ініціативи» у порядку ст. 35- 39 ЗУ «Про іпотеку» не отримувала.

Вказує, що 06 грудня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов Володимир Юрійович вчинив виконавчий напис № 2082 яким пропонував звернути стягнення на Будинок з належними до нього будівлями і спорудами що розташований в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та передано в іпотеку по іпотечному договору № 255/23-2007 від 20 вересня 2007 року. За рахунок коштів отриманих від продажу предмета іпотеки нотаріус пропонував задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи , що виникла внаслідок невиконання (неналежного виконання) боржником ОСОБА_2 умов кредитного договору з 17 грудня 2012 року по 26 серпня 2013 року в сумі 347 286.72 грн., з яких: 195 648,58 грн. - заборгованість за кредитом; 147 638,14 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом; 4000,00 грн. сума плати за вчинення виконавчого напису. Звернення стягнення на суму, яка є відмінною від сумизаначеної у виконавчому листі є незаконним, так як кредитор, направивши вимогу про дострокове зверення стягнення не вправі нараховувати відсотки.

На підставі наведеного позивач просила скасувати рішення Державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщар Михайла Васильовича про державну реєстрацію прав та і обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 47940001 від 25.07.2019 10:47:30 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» право власності на нерухоме майно житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 128,5 м.кв. АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер нерухомого майна 101.

13.02.2020 року представник позивача адвокат Шпуганич В.П., подав до суду заяву про уточнення прохальної частини позову, згідно якої просив ухвалити рішення яким скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 47940001 від 25.07.2019 10:47:30 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» право власності на нерухоме майно житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 128,5 м.кв. АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер нерухомого майна 101 яка проведена державним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району Горщар Михайлом Васильовичем.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.Скасовано запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 47940001 від 25.07.2019, вчинений держаним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району, Закарпатської області Горщар Михайлом Васильовичем, про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 128,5 м.кв. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» .Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», та державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Горщар Михайла Васильовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 576,30 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано, що державна реєстрація права власності за банком на вказаний будинок проведена на законних підставах, а державний реєстратор не мав права відмовити банку у державній реєстрації права власності на нерухоме майно; позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки з 16.01.2020 року законодавцем виключено такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання представник апелянта не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.

Представник позивача - адвокат Шпуганич В.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої існтації залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що 20.09.2006 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №255/23-2007, який забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають із договору про іпотечний кредит № 45/22-07 від 20.09.2007 року, за умовами якого остання зобов`язалася повернути іпотекодержателю в кінцевий термін до 19.09.2027 року кредит у розмірі 25000,00 дол. США, зі сплатою 12% річних.

Предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 128,5 кв.м.,з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

06 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьов В.Ю. було вчинено виконавчий напис № 2082, яким звернуто стягнення на будинок з належними до нього будівлями і спорудами що розташований в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та передано в іпотеку на підставі іпотечного договору № 255/23-2007 від 20 вересня 2007 року. За рахунок коштів отриманих від реалізації будинку запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання (неналежного виконання) боржником ОСОБА_2 умов кредитного договору з 17 грудня 2012 року по 26 серпня 2013 року в сумі 347 286.72 грн. з яких: 195 648,58 грн. - заборгованість за кредитом; 147 638,14 грн. - заборгованість за відсотками за користуванням кредитом; 4 000,00 грн. сума плати за вчинення виконавчого напису.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 175482632 від 29.07.2019 року встановлено, що держаним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району, Закарпатської області Горщар М.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), за індексним номером : 47940001 від 25.07.2019, на підставі якого внесено запис про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» права приватної власності житловий будинок, загальною площею 128,5 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору №255/23-2007, серія та номер : 2302, виданий 20.09.2007 , видавник приватний нотаріус Єгер Н.Д.; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, серія та номер : 2004, виданий 08.05.2019, видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; Договір про іпотечний кредит №45/22-07, серія та номер : б/н , виданий 20.09.2007, видавник: Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно приписів ч.1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Згідно із ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За змістом ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції на момент виникнення спрних правовідносин сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Частиною 3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У іпотечному договорі №255/23-2007 від 20.09.2007 року, сторони обумовили, зокрема п.5.2.1, що позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом прийняття Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателем (із погашенням Іпотекодавцем за рахунок коштів, отриманих від Іпотекодержателя внаслідок такого прийняття, зобов`язань за Кредитним договором, або без проведення погашення у такий спосіб).

07 червня 2014 року набрав чинності Закон N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону N 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Таким чином Закон N 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотеко держателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на таке відчуження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а сформувала правовий висновок, за яким норми Закону N 1304-VII поширюються як на судовий так і на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний житловий будинок підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, має загальну площу 128,50 кв.м., і не перевищує 250,0 кв.м. Протягом дії Закону N 1304-VII позивач ОСОБА_1 згоди на застосування позасудового способу не надавала. Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять.

Матеріалами справи доведено, що право власності на предмет іпотеки за реєстровано на підставі і потечного договору № 225/23/2007 від 20.09.2007 року та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 08.05.2019 року. Зі змісту даного повідомлення вбачається, що в ньому заначено лише про наявну заборгованість по кредитному договору, проте не вказано вартість предмета іпотеки.

Відповідачем не подано доказів, які б підтверджували проведення оцінки предмета іпотеки та вартість предмета іпотеки, а також, що така погоджувалась з власником майна, що є істотною обставиною при зверненні стягнення на предмет іпотеки і відповідає правовій позиції висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №306/2053/16

Згідно з положенннями ст.ст. 179, 181, 190, 316, 328, 509, 524, 533, 590, 632,1054 ЦК України, прямої вказівки ст. 37 Закону України «Про іпотеку» , беручи до уваги, що за рахунок предмета іпотеки повинні проводитися розрахунки за кредитним договором, перехід права власності на нерухоме майно може відбуватися лише з належним визначенням вартості (ціни) такого майна, яка є істотною умовою при відчуженні майна, має істотне значення для іпотекодавця (боржника), предмет іпотеки не може набуватися іпотекодержателем без установлення його вартості (ціни). Дані щодо вартості предмета іпотеки, за якою він набувається у власність іпотекодержателем (оцінка предмета іпотеки), повинні були бути надані державному реєстратору, а останній, своєю чергою, зобов`язаний був встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів відповідним вимогам законодавства.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інтенції дійшов правильних висновків, що державна реєстрацію права власності за відповідачем на житловий будинок житловий будинок, загальною площею 128,5 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору від 20.09.2007 проведена неправомірно, з порушенням встановленої законом процедури та порушує заонні права позивача

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і не за слуговують на увагу.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав державного реєстратора належним відповідачем у справі. Однак, колегія суддів із цим висновком погодитись не може з врахуванням наступного.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі N 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі N 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі N 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі N 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі N 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі N 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі N 520/17304/15-ц (пункт 63).

Спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16 (пункт 36).

Зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені обставини справи підтверджують, що спір у позивача існує саме з ТОВ «Кредитні ініціативи» з приводу порушення ним права власності позивача на житловий будинок внаслідок його дій щодо реєстрації за собою цього права.

Отже, заявлена вимога не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивач визначив співвідповідачем. Державний реєстратор, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, і немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі N 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі N 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі N 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі N 552/6381/17 (пункт 39)).

З огляду на те, що позивач заявила позов, зокрема, і до неналежного співвідповідача державного реєстратора, у позові до даного відповідача слід відмовити з вищенаведених підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги про обрання позивачем неналежного способу захисту, то такі також не заслуговують на увагу з врахуванням наступного.

З матеріалів спави вбачається, що позивач 20.11.2019 року подав позов в якому просив скасувати рішення Державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщар М,В.В про державну реєстрацію прав та і обтяжень про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» право власності на нерухоме майно житловий будинок, АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер нерухомого майна 101.

13.02.2020 року представник позивача адвокат Шпуганич В.П., з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон №1952-ІV), постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019р. у справі №802/1340/18-а подав до суду заяву про уточнення прохальної частини позову, згідно якої просив ухвалити рішення яким скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» право власності на вказаний житловий будинок.

24.09.2020 року представник позивача адвокат Шпуганич В.П., подав суду заяву про застосування до спрних правовідносин ст 26 Закону №1952-ІV у редакції Закону №340-ІХ від 05.12.2019р. та заначив, що скасування рішення державного реєстратороа про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та внесення про це відповідного запису призводить до відновлення становища, яке існувало до проведення державної реєстрації прав, яке скасовано, а тому просив сформувати резолютивну частину рішення у разі задоволення позову таким чином, яка б гарантувала захист порушених прав та їх поновлення.

Згідно із ч.1 ст 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Способи захисту захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.

Якщо позивач (іпотекодавець) вважає порушеними свої права на предмет іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем), він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч.2 ст. 16 ЦК України). Цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. При цьому позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача.

Матеріалами справи доведено порушення прав позивача внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем. Як наслідок, суду необхідно встановити належний та ефективний спосіб захисту прав позивача з огляду на обставини цієї справи.

Велика Палата Верховного Суду послідовно виснувала щодо ефективних способів захисту при неодноразовому відчуженні майна. Відповідно до її висновків захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника (пункти 73, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц; пункти 84, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Матеріалами справи встановлено, що спірне нерухоме майно не відчужувалось третім особам. На момент звернення позивача з позовом та розгляду справи судом першої інстанції право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи».

Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому п.4 ч.2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

При цьому абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

В абзаці третьому частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент звернення з позовом), зокрема, встановлювалося, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «Кредитні ініціативи», правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер і таке майно не було відчужено до третіх осіб, належним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з скасуванням державної реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на дане майно та припиненням права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на це майно, що відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення.

Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому п.4 ч.2 ст.16 ЦК України та правовій позиції висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21грудня 2022 у справі №914/2350/18.

В даній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що надміру формалізований підхід до заявлених позовних вимог (за яким позивач у позовній заяві повинен вказати спосіб захисту, визначений приписами ЦК Українита ГК України) суперечить завданню господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, та яке є аналогічне і завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_1 державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустьського району Горщар М. В. про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та в частині солідарного стягнення судового збору підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові, а в частині позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» - зміні.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням наведеного сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 576,30 грн. підлягає стягненню на її користь з ТОВ «Кредитні ініціативи» .

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року в частині позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» змінити, задовольнивши позов частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщара Михайла Васильовича про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 47940001 від 25.07.2019 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 128,5 м.кв. в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, та скасувати державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на житловий будинок в АДРЕСА_1 , за записом про право власності №32542036 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з припиненням права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2021 року в частині позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустьського району Горщар Михайла Васильовича про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та в частині солідарного стягнення судового збору скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

У позові ОСОБА_1 до державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустьського району Горщар Михайла Васильовича про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та стягнення судового збору відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 576,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2023 року .

Головуючий :

Судді: