Справа № 202/9132/23
Провадження № 2/202/2078/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника відповідача - Колодочки П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2023 року позивач в особі представника засобами поштового зв`язку звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №631576243 у розмірі 123 485,29 грн. та суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 03.02.2021 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631576243. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Вказали, що Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 123485,29 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс Банк».

За цих підстав банк просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 123485,29 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.

В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 22 травня 2023 року суддею сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 , на який надано відповідь № 81538 від 22.05.2023.

Ухвалою судді від 23 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

20.06.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк». Вказав, що з позовом ОСОБА_1 не згоден та заперечує проти нього в повному обсязі, вважає зазначену позовну заяву безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що позов АТ «Сенс Банк» ґрунтується на двох основних фактах: так позивач вважає, що відповідачем були порушені умови угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631576243, зокрема невиконання обов`язку «достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації». Та позивач стверджує, що «4/12/2023 на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Тобто відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строків для погашення заборгованості за кредитним договором».

Звернув увагу на те, що вказані в розділах IV, V угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631576243 Додаток №4 до Договору (сума кредиту, процентна ставка, - строк користування кредитом, комісійні винагороди (у випадках наявності), порядок сплати кредиту) і Тарифи (з примірним графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною Договору) серед матеріалів і додатків відсутні.

Зазначив, що докази підписання вказаних документів Відповідачем відсутні, а матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що Відповідач розумів саме запропоновані Позивачем умови та тарифи й погодився з ними.

Вважає, що АТ «Сенс Банк» не доведено укладання з ОСОБА_1 кредитного договору на умовах, які зазначені в позові.

Також позивачем у позовній заяві не конкретизовано складові заявленої суми заборгованості. При цьому, розрахунок суми заборгованості по Кредитному договору №631576243 (додаток 4 до позовної заяви) не містить розміру відсоткової ставки, але наявний стовпчик, з якого вбачається така складова заявленої до стягнення суми, як «неустойка (комісія, штраф).

Вважає, за необхідне зауважити про те, що угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631576243 не містить умов щодо розміру, підстав і порядку нарахування комісії та неустойки, а також строку кредитування.

При цьому, у розділі 6 (« Додаткова інформація») паспорту споживчого кредиту вказано про те, що пеня відсутня.

Зазначив, що вимоги про стягнення неустойки задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню -кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який неодноразово продовжено та триває на час розгляду справи.

Крім того, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якого неможливе встановлення комісії, то позовні вимоги банку в частині стягнення комісії не підлягають задоволенню.

Звернув увагу на те, що умовами (розділ ІІ) угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631576243 вказано процентну ставку за користування Кредитною лінією. Однак позивачем не долучено до позовної заяви доказів про те, що Відповідач ОСОБА_1 саме користувався Кредитною лінією у відповідному розмірі.

Отже належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631576243 позивачем не надано. Просив відмовити у задоволені позовних вимог позивача. Та стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати разом з витратами на правничу допомогу адвоката.

25.07.2023 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі в яких надав додаткові обґрунтування вказаних у відзиві заперечень проти позовної заяви, щодо питань, які виникли з приписів Паспорту споживчого кредиту. Звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору. Також відсутні докази підписання запропонованих позивачем умов та тарифів. Вказав, що крім того, розрахунок суми заборгованості по Кредитному договору та виписка по рахунку з кредитною карткою за період з 03.04.2021 року по 22.01.2023 року містить нарахування за період з 03.04.2021 року по 22.01.2023 року за період кредитних канікул з березня по серпень 2022 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви, які міститься в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених в відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву анкету про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до п.2.1.1 Договору підтверджує акцепт Публічної пропозиції та укладання Договору між ним та АТт «Альфа-Банк» на умовах викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщений на веб-сторінці Банку www.alfabank. ua

Відповідно до розділу 3 основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Ліміт кредитування 75000 грн. зі строком 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов договору. Максимальна сума кредиту 200 000 грн.

Згідно розділу 4 річна процентна ставка становить 39,59%. Тип картки:MasterCard Debit World неіменна. Сума щомісячного платежу 848,35 грн.

03.02.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» підписано Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії. З сумою доступного кредиту 75000 грн., процентна савка 35,99 % річних.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» та АТ «Сенс Банк».

Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631576243 заборгованість станом на 22.01.2023 року становить 123485,29 грн.

Однак позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, користування кредитною лінією у відповідному розмірі, пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк, наявність заборгованості та не зазначено складові суми заборгованості, договір же не містить умов щодо розміру, підстав і порядку нарахування комісії та неустойки, та відповідно до наданих розрахунків нарахування заборгованості здійснювалося і в період «кредитних канікул».

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову АТ «Сенс Банк»у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 525, 526,530, 549, 553, 610,1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 31.07.2023 року

Суддя Л.П. Слюсар