ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1034/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 704/136/22 Категорія: 314000000 Дьяченко Д.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

За участю секретаря Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року, постановлене під головуванням судді Дьяченка Д.О. у приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області 10.04.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в :

03.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору.

Позивач ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що 07.11.2021 року о 17.08 год. до нього було здійснено дзвінок з телефону НОМЕР_1 та невідома особа чоловічої статі повідомила, що він є оператором компанії «Київстар», та проводить авторизацію по телефонній картці позивача, а йому прийде на телефон позивача SMS з кодом, який ОСОБА_1 потрібно було повідомити «оператору».

Після цього, на телефон позивача ОСОБА_1 надійшло SMS повідомлення від компанії «Київстар» з кодом і, не підозрюючи нічого, він повідомив даний код так званому «оператору».

Закінчивши розмову з «оператором» позивач ОСОБА_1 поклав трубку телефону, а згодом він помітив, що його Sim-картку заблоковано.

Для розблокування своєї телефонної картки ОСОБА_1 вимушений був звертатись до офіційного представництва компанії оператора зв`язку «Київстар», а відновивши свою Sim-картку, позивач з 15.11.2021 року почав отримувати SMS повідомлення та дзвінки з банків, про те, що він має непогашені заборгованості по онлайн кредитах.

Дізнавшись про те, що він став жертвою шахраїв, 26.11.2021 року позивач звернувся до Тальнівського відділку поліцейської діяльності № 1 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області з повідомленням про факт вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

На підставі заяви позивача було відкрито кримінальне провадження № 0000867 від 26.11.2021 року , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Усвідомлючи, що шахраї, діючи від імені позивача ОСОБА_1 могли оформити на його ім`я велику кількість онлайн-кредитів, то він надіслав письмове звернення до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також до ТОВ «Містер Кеш», АТ «Універсалбанк», ФК «Форза», «Качай гроші», ТОВ ФК «Гелексі», АТ «УкрКредитФінанс», «Безпечного Агенства необхідних кредитів», «Сос Кредит», «Служби миттєвого кредитування», ТОВ «ФК К.І.Ф.», ТОВ «КФ. ЮА» з метою повідомлення про можливе укладення в їх установах від імені ОСОБА_1 кредитних договорів, а також в разі наявності таких договорів з проханням надіслати йому їх примірники для подальшого захисту своїх прав.

Також у заяві позивач просив на час розслідування кримінального провадження призупинити нарахування відсотків, по взятих на його ім`я кредитах, та провести внутрішнє розслідування щодо шахрайських дій невідомої особи та повідомити про результати розслідування органи поліції.

На звернення позивача ОСОБА_1 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надійшло повідомлення, що 07.11.2021 року від його імені в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений кредитний договір № 854951863 та надано його копію.

ОСОБА_1 повідомлено, що на його вимогу, Товариство провело внутрішню перевірку щодо наявності підстав вважати, що договір укладений шахрайським способом, однак за результатами такої перевірки не було виявлено підстав вважати, що договір кредиту був укладений шахрайським способом.

Всі вказані у позовній заяві обставини, дають позивачу підстави стверджувати, що укладений між ним та відповідачем кредитний договір, є недійсним, а тому ОСОБА_1 змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору - задоволено.

Визнано недійсним договір кредитної лінії № 854951863 від 07.11.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15, літера Б, поверх І, Код ) та ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через свого представника - адвоката І.В. Стародуб оскаржує рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що, на думку відповідача, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, не дослідженим в повній мірі, а всі обставини справи, що мають значення для її вирішення, судом першої інстанції у повній мірі не з`ясовані та недоведені.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір укладено у формі електронного документу, що повністю відповідає вимогам законодавства та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України про електронну комерцію».

Позивач ОСОБА_1 підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором № MNV5B5S3, який також міститься в самому кредитному договорі.

В апеляційній скарзі зазначається, що відразу після підписання договору, 07.11.2021 року товариством було перераховано грошові кошти у сумі 9500 грн. на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , яка була зазначена ним під час заповнення заявки на отримання кредиту.

В той же час, позичальник не надає доказів щодо неотримання таких коштів. Все доказування боржника ґрунтується на його власних думках та запереченнях, що не може слугувати належним та допустимим доказом у суді.

Скаржник посилається в апеляційній скарзі, що доводи суду першої інстанції про те, що кредит було взято на 1 календарний день, що можна потенційно вважати фактом шахрайства, не відповідає дійсності. Оскільки відповідач має всі наявні ліцензії Національного банку України, затверджено всі продукти компанії, в тому числі, і строки кредитування по таким програмам, а тому законодавство України не забороняє отримання кредитних коштів строком на 1 календарний день. Висновки суду є передчасними та не підтверджені фактами, вважає скаржник.

Разом з тим, апеляційна скарга обгрунтовується тим, що судом першої інстанції у рішенні були повністю проігноровані доводи товариства про проходження позивачем Bank ID під час укладення кредитного договору.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - адвокат І.В. Стародуб просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області, справа № 7604/136/22 від 10.04.2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору № 854951863 від 07.11.2021 року недійсним в повному обсязі.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги в режимі відео конференції, позивач повідомлений належним чином про дату, час місце розгляду справи, але не з?явився в суд апеляційної інстанції, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, вказавши, що в оспорюваному кредитному договорі у розділі «Реквізити й підписи сторін» «позичальник», зазначено, що договір підписано «електронний підпис одноразовим ідентифікатором», а тому через специфіку укладання та безпосередньо підпису таких договорів неможливо встановити особу, що його укладала та підписувала.

Суд першої інстанції послався на висновок Великої палати Верховного Суду (постанова у справі № 227/3760/19-ц від 26.10.2022 року) відповідно до якого, наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником) не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт вчинення шахрайських дій відносно нього з використанням його особистих даних, по даному факту зареєстроване кримінальне провадження та не підтверджено факту зарахування кредитних коштів за договором на відкриті на ім`я позивача рахунки.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно з договором кредитної лінії № 854951863 від 07.11.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 9500 грн., на 1 день, зі строком повернення до 08.11.2021 року.

Договір укладено в електронній формі, підписаний одноразовим ідентифікатором.

На підтвердження перерахунку коштів за кредитним договором на ім`я ОСОБА_1 відповідач надав довідку АТ «КБ «Глобус», згідно з якою системами банку зафіксована така транзакція: дата 07.11.2021 року, час 18:36:50, номер катки НОМЕР_8, сума 9500 грн.

Суд першої інстанції вірно акцентував увагу на тому, що в даній виписці зазначено, що «транзакція є успішною, сума коштів була зарахована на картку клієнта», однак в даній інформації не зазначено а ні прізвища, ні ім`я клієнта, що унеможливлює встановити особу, якій було перераховано кошти.

В свою чергу, позивач надав довідку АТ КБ «Приватбанк», згідно з якою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 станом на 25.11.2021 р. має в АТ КБ «Приватбанк» такі рахунки: НОМЕР_4 картка «Універсальна Голд», стан активна, НОМЕР_5 , картка «Універсальна Голд», стан закрита.

08.11.2021 року було проведено перевипуск картки з НОМЕР_5 на НОМЕР_4 .

Згідно з випискою по банківському рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , по рахунку НОМЕР_5 у період з 02.11.2021 року по 07.11.2021 року та по рахунку НОМЕР_4 у період з 08.11.2021 року по 25.11.2021 року на вказані рахунки будь- які кредитні кошти не зараховувались.

Відповідно даних заяви ОСОБА_1 , адресованої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з метою повідомлення про можливе укладення в їх установах від його імені кредитних договорів, а також в разі наявності таких договорів, ОСОБА_1 просить надіслати йому їх примірники для подальшого захисту своїх прав. Також у заяві він просить на час розслідування кримінального провадження призупинити нарахування відсотків по кредитах, взятих на його ім`я та провести внутрішнє розслідування щодо шахрайських дій невідомої особи та повідомити про результати розслідування органи поліції.

Згідно з повідомленням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 07.11.2021 року адресованого на ім`я ОСОБА_1 , в ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на його вимогу було проведено внутрішню перевірку щодо наявності підстав вважати, що договір, укладений шахрайським способом, однак за результатами такої перевірки ознак шахрайських дій не було виявлено.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.11.2021 року було відкрито кримінальне провадження № 0000867. Короткий виклад обставин: 25.11.2021 року невідома особа, скориставшись особистими даними ОСОБА_1 , скоїла крадіжку грошових коштів, оформивши кредити в кредитних установах.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов?язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов?язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Слід вказати, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб?єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу в будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом розгляду в даній справі є вимога про визнання недійним договору від 07.11.2021 року № 854951863, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з підстав оформлення його за відсутності волевиявлення, що є порушенням ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частини 3 та 5 ст. 203 ЦК України встановлюють, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі, електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.

За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначені форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

Так, 07.11.2021 року ОСОБА_1 ініціював укладення договору кредитної лінії № 854951863 на суму 9 500 грн. з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом заповнення заявки на сайті Товариства з використанням своїх персональних даних (серія/номер паспорту, РНОКПП, дата народження, номер банківської картки, номер телефону та інше), які були відомі тільки йому.

Кредитний договір було укладено у формі електронного документа, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію».

ОСОБА_1 підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором № MNV5B5S3, який також міститься в самому кредитному договорі.

Отже, ОСОБА_1 на вебсайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач і використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Так, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV5B5S3 було направлено позичальнику 07.11.2021 року о 18 год. 36 хв. на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту НОМЕР_6 , одноразовий персональний ідентифікатор № MNV5B5S3 було введено позивачем у відповідне полу в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.11.2021 року, після чого позичальник натиснув кнопку «Так», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

У пункті 6 кредитного договору «Реквізити сторін» зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором № MNV5B5S3 фізичної особи ОСОБА_1 (а. с.159).

Відповідно до п.1.2 договору, сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Згідно п.1.3 кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 9500 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 08.11.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що з оскаржуваного кредитного договору вбачається, що з метою виконання вимог закону щодо ідентифікації в ITC ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»», позивачем надано всі свої особисті дані, а саме: ПІБ, електронну пошту, номер мобільного телефону, серію та номер паспорта, дату видачі та назву органу, який видав паспорт; дату, місяць та рік народження, ідентифікаційний код, тощо (а. с.161-162).

Щодо доказів перерахування грошових коштів за договором, то з матеріалів справи вбачається, що після підписання договору, 07.11.2021 року Товариством було перераховано грошові кошти у сумі 9500 грн. (платіжне доручення про перерахування коштів позивачу наявне в матеріалах справи а. с.163) на банківську картку АТ «Універсал Банк» «monobank» № НОМЕР_7 , яка була зазначена позивачем під час заповнення заявки на отримання кредиту.

Як зазначалося вище, документ, що підтверджує перерахунок коштів за договором наданий АТ КБ «Глобус Банк» на вимогу Фінансової установи та містить інформацію щодо виконання банком ініційованого платежу Фінансовою установою із відміткою про успішне виконання операції (а. с.163).

Разом з тим, платіжний документ містить інформацію щодо коду транзакції, особи, яка перерахувала кошти, номер платіжного реквізиту одержувача, дату та суму перерахунку, відмітку про здійснення успішної транзакції та підпис посадової особи, у відповідності до Закону України «Про платіжні послуги» та Постави Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» від 29 липня 2022 року № 163.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що грошові кошти були перераховані належним чином на банківську картку, яку зазначив позивач ОСОБА_1 при укладенні договору.

При цьому, позивачем не надано належних доказів, що картка, на яку зроблено перерахунок коштів не його, не надано доказів (довідки) з АТ «Універсал Банк», що картка, картковий рахунок не на ім`я ОСОБА_1 .

Виписки з ПриватБанку та витяги з АТ «Універсал Банк» не є належними доказами в підтвердження позовних вимог, оскільки не доводять відсутність картки за № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_1 .

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що суд першої інстанції проаналізував лише виписки по рахунках позивача з АТ «КБ «ПриватБанк», які були додані позивачем, що свідчить про неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення та упереджений розгляд справи.

Разом з тим, доводи стосовно того, що кредит було взято на один календарний день, що можна потенційно вважати факт шахрайства не знаходять своє відображення у відповідності до матеріалів справи, оскільки відповідач має всі наявні ліцензії Національного банку України, затверджено всі продукти компанії, в тому числі, і строки кредитування по таким програмам, а тому законодавство України не забороняє отримання кредитних коштів строком на 1 календарний день, а отже висновки суду першої інстанції є передчасними та не підтверджені фактами.

Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів блокування його сім картки, а саме: не надав будь-яких копій/заяв звернення до мобільного оператора «Київстар» з метою відновлення його сім картки, а тому, виходячи з цього, у матеріалах справи відсутнє підтвердження з боку мобільного оператора «Київстар» факту блокування сім картки позивача.

Також з матеріалів справи не вбачається, що позичальник звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення у нього мобільного телефону його мобільного номеру та інших персональних даних та не повідомляв Monobank про незаконний рух коштів на його рахунку.

Доводи про те, що договір укладено невідомою особою за допомогою сім картки позивача не заслуговують на увагу, оскільки оспорюваний договір містить ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер), про викрадення яких останній правоохоронні органи не повідомляв, а без наявності цих даних, договір не міг би бути укладеним.

Що стосується відкритого кримінального провадження, то колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що кримінальне провадження не встановлює преюдиційне значення для вирішення цієї справи, кримінальне провадження лише підтверджує факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів.

Будь-яких вироків суду, які набрали законної сили про те, що позивач ОСОБА_1 став жертвою шахрайських дій та, що договір був укладений злочинним шляхом до позовної заяви додано не було.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, досліджені судом докази та норми матеріального права, що регулюють вказані правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають до задоволення.

Відповідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, яке ухвалене при неповному з?ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, скасуванню та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційна скарга задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то колегія суддів апеляційного суду змінює розмір судових витрат.

За таких обставин, слід стягнути судові витрати з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 2684 грн. за сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» - задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року - скасувати, прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору.

Стягнути судові витрати з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 2684 грн. за сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 03.08.2023 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко