Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3756/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 16 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/3756/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Коростенського нотаріального округу Івчука Станіслава Станіславовича, Коростенської міської ради, третя особа приватний нотаріус Коростенського нотаріального округу Неборачко Ірина Віталіївна про визнання недійсними та скасування рішення Коростенської міської ради про виділення земельної ділянки, Державного акту на право власності на земельну ділянку; визнання свідоцтва про право на спадщину в частині земельної ділянки недійсним, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування Державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер: 07, скасування кадастрового номера та відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в остаточній редакції якого просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Коростенської міської ради № 44 року від 20.09.2007 «Про передачу земельних ділянок у власність громадян міста» в частині передачі безкоштовно земельних ділянок громадянам міста у власність, які були раніше надані в межах міста, та видати державні акти на право громадян на землю, згідно додатком № 3 до рішення шістнадцятої сесії Коростенської міської ради V скликання від 20.09.2007, а саме про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,0938 га. в садовому товаристві «Садко»;

-визнати незаконним та скасувати Державний акт серії ЯГ № 794487 про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0938 га. в садовому товаристві «Садко»;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області скасувати державну реєстрацію на земельну ділянку площею 0,0938 га., яка здійснена за 89;

-визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,0938 га., кадастровий номер :01:021:0164, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, знаходиться за адресою: м. Коростень, «Садко» садове товариство»;

-визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0938 кадастровий номер :01:021:0164, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: м. Коростень, «Садко» садове товариство» обслуговуючий кооператив, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений 23.10.2015 приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С за реєстровим № 5400;

-скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Івчука С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 25530015 від 23.10.2015 щодо реєстрації на ім`я ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0938 га, кадастровий номер :01:021:0164, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: м. Коростень, «Садко» садове товариство» обслуговуючий кооператив;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області скасувати кадастровий номер :01:021:0164 земельної ділянки площею 0,0938 цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою м. Коростень, «Садко» садове товариство» обслуговуючий кооператив;

-стягнути з виконавчого комітету Коростенської міської ради на корить ОСОБА_1 10 000,00 грн спричиненої шкоди (5000,00 майнової та 5000,00 грн моральної).

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради № 111 20.04.1994 її батьку ОСОБА_5 , який був членом садового товариства «Садко», передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану у згаданому садовому товаристві під №17. З 1994 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько користувався цією земельною ділянкою. Після смерті батька вона звернулась до виконавчого комітету Коростенської міської ради з питання переоформлення земельної ділянки на себе. Рішенням Коростенської міської ради № 37 від 07.08.2008 попереднє рішення виконкому № 111 20.04.1994 в частині передачі громадянину ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0600 в садовому товаристві «Садко» м. Коростені визнано таким, що втратило чинність у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 .

Рішенням Коростенської міської ради № 60 від 04.06.2009 вона отримала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтованою 0,0600 га. Після виготовлення технічної документації рішенням виконавчого Коростенської міської ради №41 від 05.11.2009 їй була передана земельна ділянка розміром 0,486 га в садовому товаристві «Садко».

Весь період часу, після смерті батька, під час виготовлення технічної документації та прийняття рішення про виділення їй земельної ділянки і до 2016 року вона користувалась вказаною земельною ділянкою в ТОВ «Садко».

29.01.2010 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№ 770092, який виданий на підставі рішення Коростенської міської ради №41 від 05.11.2009, відповідно до якого вона є власником земельної ділянки, площею 0,0486 га, що розташована в м. Коростені ТОВ «Садко» та їй присвоєно кадастровий номер :01:021:0291. Після укладення шлюбу вона змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Однак, в травні 2016 року своє право на її земельну ділянку заявила громадянка ОСОБА_2 , яка набула право власності на земельну ділянку в ТОВ «Садко» на підставі договору дарування від 23.10.2015, за яким ОСОБА_3 подарувала їй спірну земельну ділянку.

Так, громадянин ОСОБА_4 за життя був членом ТОВ «Садко». Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради № 111 від 20.04.1994 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам міста» вирішено передати ОСОБА_4 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, що були раніше надані громадянам міста у розмірі згідно з додатками. Розмір земельної ділянки, яка була виділена ОСОБА_4 становить 0,05 га та розташована в садовому товаристві «Садко» під №6. Як вбачається на схемі розміщення земельних ділянок в ТОВ «Садко», земельні ділянки виділені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розміщені на значній відстані одна від одної.

В подальшому рішенням Коростенської міської ради № 44 від 20.09.2007 передано безкоштовно земельні ділянки громадянам міста у власність, які були раніше надані в межах міста, та видані державні акти на право громадян на землю згідно з додатками. Згідно додатка № 3 ОСОБА_4 передана земельна ділянка площею 0,0938 га. При цьому, попереднє рішення про виділення йому земельної ділянки в розмірі 0,05 га скасоване або змінено не було. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 також припинено не було. На підставі вказаного рішення 07.11.2007 ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 794487, розмір земельної ділянки - 0,0938 у межах згідно планом в ТОВ «Садко».

Отже, в порушення норм діючого законодавства ОСОБА_4 , згідно рішень виконавчого комітету Коростенської міської ради № 111 від 20.04.1994 та № 44 від 20.09.2007 двічі була безоплатно виділено земельну ділянку для садівництва. Загальний розмір вказаних земельних ділянок становить 0,1438 га. тобто перевищує законодавчо встановлений розмір земельної ділянки, яка може бути виділена для ведення садівництва.

Після смерті ОСОБА_4 31.03.2015 спадщину, включно із земельною ділянкою площею 0,0938 га, кадастровий номер :01:021:0164 прийняла його дружина, ОСОБА_3 .

Вважає, що рішення Коростенської міської ради № 44 від 20.09.2007 та видані державні акти на право громадян на землю згідно з додатками, в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,6938 га. є недійсним та підлягає скасуванню. Також є недійсним та підлягає скасуванню державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку серії ЯГ № 794487, розмір земельної ділянки - 0,0938 у межах згідно планом в ТОВ «Садко».

Крім того, оскільки ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку з порушенням вимог діючого законодавства, вона не може входити до складу спадщини, а тому слід визнати недійсним частково і свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 в частині земельної ділянки розміром 0,0938 га, в ТОВ ОСОБА_7 » кадастровий номер :01:021:0164.

В подальшому відповідно до договору дарування від 23.10.2015 ОСОБА_3 подарувала земельну ділянку ОСОБА_2 .

Оскільки, правом відчуження майна наділений лише його власник, яким ОСОБА_3 не являється, з огляду на неправомірне рішення Коростенської міської ради № 44 від 20.09.2007, тому слід визнати недійсним і вказаний правочин, як такий, що не відповідає вимогам закону та свідоцтва про право власності.

Зважаючи на ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для скасування записів про право власності на належну ОСОБА_2 земельну ділянку спочатку на ім`я ОСОБА_4 (попереднього власника), а потім ОСОБА_2 (теперішнього власника) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно необхідно скасувати рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25530015 від 23.10.2015 року, на вказану землю за вказаними особами, а саме ОСОБА_2 .

Також для повного захисту її прав слід скасувати кадастровий номер земельної ділянки :01:021:0164 в ТОВ «Садко».

З 2016 року по теперішній час вона не має можливості користуватися своєю власністю (земельною ділянкою), так як не визначений та оспорюється її статус як власника землі. Незаконним рішенням Коростенської міської ради порушено її право власності, яке є непорушним. Вона тривалий час має витрачати на відвідання органів державної влади та суду. Відповідач не вжив жодних заходів для відновлення, порушеного права, на письмові звернення та запити адвоката надавались лише формальні відписки, на засідання суду представник відповідача неодноразово не заявляється без поважних причин. У зв`язку з судовою тяганиною втратила спокій, в сім`ї постійно виникають сварки, порушені нормальні життєві зв`язки. Розмір моральної шкоди, яка їй спричинена, оцінює в 5 000,00 гривень.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав жодної належної правової оцінки факту передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки більшого розміру, а саме 0, 0938 га ніж та яка була передана у власність за рішенням від 1994 року 0,5 га, та зробив помилковий висновок, про те, що позивачем не надано доказів порушення Коростенською міською радою норм законодавства при вчиненні дій та прийнятті рішень, тобто відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, наданих йому законом.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 02.09.2020 у справі призначена судова земельно-технічна експертиза, а ухвалою від 14.12.2020 витребувано матеріали, які необхідні експерту для можливості її проведення.

У встановлений термін витребуваних документів експерту надано не було, тому експерт повідомив про неможливість надання висновку судової експертизи.

При цьому, суд відмовляючи в задоволенні позову посилався саме на обов`язок позивача довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Однак, залишив поза увагою той факт, що саме відповідачем не надано до суду документів, для можливості проведення експертизи. Проте всі необхідні документи з містобудування перебувають в розпорядженні саме відповідачів, отже позивач не мав можливості надати докази в обґрунтування своїх вимог, окрім тих які містяться в матеріалах справи.

Вважає, що відповідачем навмисно не надано відповідні документи, аби експертами не була проведена експертиза у справі і тому суд мав визнати ту обставину, що земельна ділянка була виділена з порушенням, на підставі наявних доказів у справі.

Крім того, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу до суду не з`явились, не висловили свою позицію щодо позову, при цьому значна частина рішення суду присвячена саме захисту їх прав, хоча вказані вимоги є похідними.

У поданому відзиві Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області вважає, що суд надав належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, зазначає, що спір розглянутий правильно згідно норм чинного законодавства та при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та у відсутність її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради № 111 від 20 квітня 1994 року "Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянами міста", ОСОБА_5 , який є батьком позивача, було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, розміром 0,0600 га, як зазначено на схемі розміщення земельних ділянок під № НОМЕР_1 (т.1 а. с.9, 10).

За змістом рішення Коростенської міської ради № 37 від 07 серпня 2008 року в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , враховуючи, що даний громадянин не отримав державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0600 га в садовому товаристві «Садко» міста Коростеня, пункт рішення виконкому Коростенської міської ради за № 111 від 20 квітня 1994 року про передачу громадянину ОСОБА_5 в приватну власність земельної ділянки площею 0,0600 в садовому товаристві "Садко" м. Коростеня визнати таким, що втратив чинність (т.1 а.с.11).

04 червня 2009 року Коростенською міською радою прийнято рішення за № 60 про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтованою площею 0,0600 га для ведення садівництва в садовому товаристві " ОСОБА_7 " (т.1 а.с.12).

Після виготовлення технічної документації, рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №41 від 05 листопада 2009 року ОСОБА_8 безкоштовно передана земельна ділянка розміром 0,0486 га в садовому товаристві "Садко", а 29 січня 2010 року нею отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 770092, кадастровий номер :01:021:0291 ( т.1 а.с.7, 13-20).

В матеріалах технічної документації із землеустрою міститься рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради № 111 від 20 квітня 1994 року "Про передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам міста", відповідно до якого ОСОБА_4 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, розміром 0,05 га, яка розташована в Садовому Товаристві " ОСОБА_7 ", на схемі розміщення земельних ділянок зазначена під № НОМЕР_2 (т.1 а.с.42). Разом з тим, доказів реалізації ОСОБА_4 згаданого рішення шляхом отримання державного акту на земельну ділянку площею 0,05 га суду не надано.

Рішенням Коростенської міської ради № 44 від 20 вересня 2007 року передано безкоштовно земельні ділянки громадянам міста у власність, які були раніше надані в межах міста, з виданням державних актів на право громадян на землю згідно з додатками.

Так, відповідно до додатку № 3 ОСОБА_4 була передана земельна ділянка площею 0,0938 га, на яку він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 794487, кадастровий номер :01:021:0164 у межах згідно з планом в ТОВ "Садко" (т.1 а. с. 36-47).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується актовим записом про смерть №283 від 31 березня 2015 року (т.1 а. с.78).

Після його смерті належне ОСОБА_4 майно, включаючи земельну ділянку площею 0,0938 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:021:0164, розташовану в садовому товаристві "Садко" м. Коростеня Житомирської області, успадкувала дружина - ОСОБА_3 , якій видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (т.1 а. с.87, 88, 94).

За договором дарування від 23 жовтня 2015 року вказана земельна ділянка була відчужена ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.101).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі докази не підтверджують доводи позивача про те, що ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку із порушенням вимог діючого законодавства, що в свою чергу призвело до порушення права позивача на користування земельною ділянкою площею 0,0486 га. Отже, в розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, що спірні акти на земельну ділянку будь-яким чином порушують її права щодо користування земельною ділянкою, а відповідачами чиняться перешкоди у користуванні її земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду мотивуючи таким.

Нормами ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина п`ята статті 12 ЦПК України покладає на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

За вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. В свою чергу обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові. Отже у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Враховуючи наведене можна зробити висновок про те, що особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання із відповідним доведенням обставин, що стали причиною для звернення з позовом до суду. У той час, як суд зобов`язаний з`ясувати, в чому саме полягає порушення прав позивача.

Таким чином, реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права.

У справі, що переглядається, предметом спору є земельна ділянка 0,0486 га, кадастровий номер :01:021:0291, яка розташована в садовому товаристві " ОСОБА_7 ", належить на праві власності ОСОБА_1 і яка, на думку позивача, була незаконно передана у власність ОСОБА_4 та в подальшому відчужена відповідачу ОСОБА_2 .

Як вище зазначалось, батьку позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 рішенням виконкому Коростенської міської ради № 111 від 20 квітня 1994 року було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, розміром 0,0600 га в СТ «Садко», як зазначено на схемі розміщення земельних ділянок під АДРЕСА_1 . Проте, дане рішення ОСОБА_5 не було реалізовано, земельна ділянка не приватизована, тому рішенням Коростенської міської ради № 37 від 07 серпня 2008 року визнано таким, що втратило чинність.

З огляду на ці обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_1 у 2010 році набула право власності на земельну ділянку в СТ «Садко» не в порядку спадкування після смерті батька, а в загальному порядку.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо порушення норм земельного законодавства при наданні ОСОБА_4 у 2007 році земельної ділянки площею 0,0938 га в СТ «Садко», кадастровий номер :01:021:0164 та який вплив дана обставина має на права позивача щодо користування її земельною ділянкою кадастровий номер :01:021:0291.

Відповідно до відкритих даних земельного кадастру України земельна ділянка позивача за кадастровим № :01:021:0291 та земельна ділянка, яка була приватизована ОСОБА_4 , а нині належить ОСОБА_2 , не перетинаються між собою.

Посилання ОСОБА_1 на порушення Коростенською міською радою норм законодавства при наданні ОСОБА_4 земельної ділянки більшого розміру, ніж це було визначено за рішенням № 111 від 20 квітня 1994 року, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки вказане рішення не було реалізовано ОСОБА_4 із отриманням державного акту на земельну ділянку розміром 0,05 га, а у 2007 році виконком Коростенської міськради прийняв інше рішення про передачу йому у власність ділянки площею 0,0938 га.

Зазначення у технічній документації, що передувала виготовленню обох державних актів сторін спільних суміжних землекористувачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як на це вказує скаржник, не є переконливим доказом виділення однієї і ті є ж ділянки двом особам та не свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , яка проводила приватизацію земельної ділянки через три роки після ОСОБА_4 і за належного виконання землевпорядними організаціями технічної документації ці факти мали би бути виявлені.

Як суд першої інстанції, так і апеляційної в повній мірі сприяли позивачу у проведенні судової земельно-технічної експертизи шляхом постановлення ухвал щодо витребування необхідних документів, які в повному об`ємі не були надані відповідачем із посиланням на їх відсутність. Оскільки суди виконали обов`язок щодо сприяння позивачу у реалізації її процесуальних прав, а тому доводи скарги ОСОБА_1 в означеній частині є неприйнятними.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2022 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді