Ухвала

Іменем України

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 127/32270/21

провадження № 61-12567ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції

у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2020 року в селі Степанівка Вінницького району Вінницької області відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене

статтею 130 КУпАП.

Вінницький районний суду Вінницької області своєю постановою

від 27 серпня 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрив за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (справа № 128/1622/20).

Таким чином, у зв`язку з незаконними діями працівників поліції, які безпідставно відносно ОСОБА_1 склали адміністративний протокол та відібрали водійські права, позивач був позбавлений права користуватися своїм власним автомобілем, починаючи з 20 червня по 27 серпня 2020 року,

що призвело до негативних наслідків та спричинило незручності.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд стягнути

з Управління патрульної поліції у Вінницькій області моральну шкоду

у розмірі 234 000,34 грн.

Вінницький міський суд Вінницької області своїм рішенням від 21 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність дій працівників поліції щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП та відібрання водійських прав. Оскільки підстав для відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури

і суду» та статті 1176 ЦК України немає, тому позовна вимога

ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності у визначеному розмірі

є безпідставною.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року повернув особі, яка її подала, на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що, звертаючись до апеляційного суду з апеляційної скаргою, використовуючи при цьому некоректну лексику, яка має цинічний (зневажливо-знущальний характер), ОСОБА_1 допустив зловживання його процесуальними правами. Тому апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

У касаційній скарзі, поданій 11 січня 2023 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційної скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року. Верховний Суд своєю ухвалою від 06 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на вказане судове рішення повернув заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України. Дана ухвала надіслана заявнику у листопаді 2022 року. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявником усунуто.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними, зокрема, касаційна скарга, після її повернення, повторно подана в нетривалий проміжок часу з урахуванням зазначених причин повернення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на частину 4 статті другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме вказує, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково постановив ухвалу від 21 липня 2022 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 одноособово, що призвело до порушення правил щодо складу суду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Апеляційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту апеляційної скарги, передбаченим вимогам статті 356 ЦПК України.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Частиною першою статті 44 ЦПК передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої статті 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Відповідно до підпункту «а» пункту третього статті 35 Конвенції,

є неприйнятною будь-яка індивідуальна заява, подана згідно зі статтею 34, якщо суд вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання.

Для прикладу Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з Європейським судом з прав людини

(далі - ЄСПЛ) вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників.

Апеляційний установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 234 000,34 грн.

Вінницький міський суд Вінницької області своїм рішенням від 21 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Вінницький апеляційний суд своєю ухвалою від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2022 року повернув особі, яка її подала, на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що обґрунтування вимог поданої заявником апеляційної скарги зводяться до образливих тверджень до учасників процесу, що можуть слугувати проявом неповаги до честі, гідності цих осіб, а також власні судження, твердження, роздуми, які трактуються, інтерпретуються двозначно та образливо в цілому, що є неприпустимим та свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 у апеляційній скарзі використовував висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів (в тому числі апеляційної скарги), таких як: «… з підстав необізнаності у веденні таких справ…».

Крім того, в касаційній скарзі ОСОБА_1 звернув увагу Верховного Суду, що до апеляційної скарги він долучив пам`ятку про обов`язки та відповідальність суддів, а також витяг кримінальної статистики щодо засудження суддів до тюремного ув`язнення за хабарництво.

Використання вжитих ОСОБА_1 висловлювань виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні ЄСПЛ констатується як зловживання правом на подання заяви.

Суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про безспірне допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, отже Вінницький апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) та від 14 березня 2019 року у справі

№ 9901/34/19 (провадження № 11-82заі19).

Ураховуючи наведене, висновки апеляційного суду про допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, а, відтак,

і наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України, ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, аргументи скаржника цих висновків не спростовують.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що постановлення апеляційним судом ухвали про повернення апеляційної скарги одноособово

не відповідає нормам процесуального права, що призвело до порушення правил щодо складу суду, є безпідставними, так як з огляду оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вона постановлена колегією апеляційного суду у складі трьох суддів, тобто повноважним складом суду.

Отже, посилання в касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судового рішення на пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в касаційному порядку.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції

не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк