Справа № 715/2508/22
Провадження № 2/715/23/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання іпотеки припиненою та припинення прав обтяження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 548.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено договор іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Також цього ж дня АКБРС «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки № 548, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 за цією ж адресою.

Вказував на те, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 20 червня 2011 року вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , з метою задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», в розмірі 71 158,53 доларів США та 15 297,58 грн.

Посилається на те, що 15.07.2011 року були відкриті виконавчі провадження за казаним виконавчим написом нотаріуса.

Вказує на те, що АТ «Укрсоцбанк» надано ОСОБА_2 довідку від 2 вересня 2019 року № 95 про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу, відповідно до якої банком задоволено забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на кв. АДРЕСА_1 . При цьому зазначає, що рішенням Глибоцького районного суду від 26.01.2022 року, що набрало законної сили 19.08.2022 року зобов`язання за кредитним договором 10.08.2006 року № 548 визнано припиненим.

Посилюючись на припинення між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», та ОСОБА_2 основного зобов`язання, вважали, що слід визнати іпотеку припиненою.

Крім того, просили припинити обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594422 від 7 серпня 2009 року та скасувати вказані записи та їх державну реєстрацію.

Також просили припинити обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 3594334 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594381 від 31 липня 2009 року та скасувати вказані записи та їх державну реєстрацію.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов. При цьому посилаючись на безпідставність позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову. Зокрема, вказував на те, що на даний час основне зобов`язання залишається не виконаним, тому кредитор має право на досягнення заборгованості за кредитним договором, що залишилася після звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , за рахунок майна, що передане в іпотеку згідно іншого договору іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

Крім того, вказував на те, що 12.04.2019 року право власності на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , перейшло до іпотекодержателя на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», тому позивач ОСОБА_2 на час звернення до суду із позовом не є власником майна, а відповідно реєстрація обтяження такого майна в Державному реєстрі ніяким чином не порушує її права.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, звернулися до суду із заявою просили суд позов задовольнити, а справу розглянути в їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд у задоволені позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені ним у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» тут і далі у редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно із ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує права третіх осіб щодо майна кредитора.

Прощення (анулювання) боргу - це односторонній правочин, який вчиняє кредитор та який не потребує дій на його виконання. Правочин, спрямований на припинення зобов`язання прощенням боргу, слід вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора про прощення боргу.

Відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У ст.17 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом, а тому згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі, зокрема, з підстав набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Частинами першою, третьою ст.33 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом в встановлено, що 10 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 548, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 60 000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних строком до 05 серпня 2021 року.

При цьому встановлено, що АТ «Альфа Банк» є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» за рішенням № 5/2019 від 15.10.2019 р. загальних зборів акціонерів.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 11 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 548, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 та на підставі якого зареєстровано обтяження предмета іпотеки квартири АДРЕСА_4 , номер запису 3594334 від 11.08.2006 року.

Також на забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 11 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 548, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_3 , та на підставі якого зареєстровано обтяження предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 , номер запису 3594276 від 11.08.2006 року.

Крім того, між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 про зміну умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М. 31 липня 2009 року, за яким зареєстровано обтяження предмета іпотеки за номером 3594422 від 07 серпня 2009 року.

20 червня 2011 року приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Хоменко М.О. вчинила виконавчий напис, яким звернуто стягнення на кв. АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк», у розмірі 71 158,53 дол. США та 17 797,58 грн.

15 липня 2011 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом нотаріуса.

21 липня 2011 року держаним реєстратором накладено арешт на вказану квартиру за заявою ВДВС Глибоцького районного управління юстиції в Чернівецькій області на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 липня 2011 року № 27556634.

Згідно довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 02 вересня 2019 року № 95 банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме кв. АДРЕСА_4 за рішенням приватного нотаріуса Козлової Н.В., оцінка квартири встановлена в розмірі 417 000,00 грн. Також банк простив ОСОБА_2 борг в розмірі 1 458 922, 72 грн.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2019 року № 164151040 вбачається, що за АТ «Укрсоцбанк» зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Тобто, власником майна на даний час є відповідач.

Отже, відповідач, як іпотекодержатель набув права власності на іпотечне майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_2 , шляхом реєстрації прав власності на предмет іпотеки. А тому іпотека, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» є припиненою.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.

При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_2 на даний час не є власником майна.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_2 зверталася до АТ «Альфа-Банк» чи державного реєстратора із заявою про припинення іпотеки та обтяжень нерухомого майна із внесенням до Реєстру відповідних змін немає.

Оскільки припинення іпотеки врегульовано нормами ЗУ «Про іпотеку», до яких відноситься й звернення стягнення на заставлене майно та врегулювання процедури такого оформлення у позасудовий спосіб, то вбачається, що права ОСОБА_2 з боку відповідача не порушено через недоведеність позивачем факту порушення її майнового інтересу як іпотекодавця за іпотечним договором від 11.08.2006 року, так як остання втратила права на предмет обтяження, а тому у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя; боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома предметами іпотеки (у тому числі за декількома договорами іпотеки), а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язання боржником та/або іпотекодавцем в частині, що залишилася невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.

Як встановлено судом, між позивачами та відповідачем існує спір щодо залишку заборгованості за кредитним договором. Рішеннями Чернівецького апеляційного суду від 25.11.2021 року та Верховного Суду від 22.08.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа Банк», третя особа ОСОБА_2 про припинення обтяження нерухомого майна встановлено, що розмір непогашеної заборгованості боржника ОСОБА_2 перед кредитором становить 1 239, 69 дол. США та 17 797, 58 грн, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 239, 69 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 520, 08 грн, пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 12 777, 50 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 2 500, 00 грн.

Іпотечний договір між відповідачем та позивачем ОСОБА_1 , предметом якого є квартира АДРЕСА_3 , укладено саме для забезпечення виконання за кредитним договором № 548 укладеним 10 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 60 000,00 дол. США.

Отже, суди встановили, що у боржника ОСОБА_2 перед банком є непогашена заборгованість за кредитним договором, що свідчить про те, що АТ «Укрсоцбанк» не звільнило ОСОБА_2 повністю від заборгованості, встановленої у виконавчому написі, та основне зобов`язання не є припиненим, тому немає підстав для визнання іпотеки на квартиру АДРЕСА_3 , власником якої є позивач ОСОБА_1 , припиненою та припинення обтяження предмета іпотеки.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25.01.2022 року, задоволено позов ОСОБА_2 до АТ «Альфа Банк» зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором 10.08.2006 року № 548 визнано припиненим.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не був учасником процесу щодо розгляду вказаної справи, а тому на думку суду вказане рішення не має преюдиційного значення під час розгляду позовних вимог останнього про визнання іпотеки припиненою.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у боржника ОСОБА_2 перед банком є непогашена заборгованість за кредитним договором, тому немає підстав для припинення обтяження предмета іпотеки на квартиру АДРЕСА_3 , а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60,61, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання іпотеки припиненою та припинення прав обтяження нерухомого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 20.03.2023 року.

Суддя: