КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/102201/21 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження №22-з/824/409/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

17 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Таргоній Д.О., суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Базалицького Романа Валерійовича , який представляє інтереси ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» про стягнення коштів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року позов залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2022 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Базалицького Романа Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в даній справі відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу Базалицького Романа Валерійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 задоволено.Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове.

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 144 774,92 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 11895,00 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 3619,37 грн.

13 березня 2023 року Базалицький Р.В. , який представляє інтереси ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткової постанови щодо судових витрат та просить стягнути з ТОВ «АК Плюс» понесені відповідачем на стадії апеляційного розгляду витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9650,00 грн.

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України представником позивача під час розгляду справи подано заяву про розподіл судових витрат.

Згідно положень частин першої - третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана представником ОСОБА_2 - адвокатом Базалицьким Р.В. заява про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інщі види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону №5076-VI визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі статтею 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зматеріалів справи вбачається, що разом з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_2 - адвокат Базалицький Р.В. подав заяву стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, вказавши орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач понесе у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 9600,00 грн, зазначивши при цьому, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази про надання правничої допомоги будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Судом встановлено, що правнича допомога заявнику у цій справі у суді апеляційної інстанції надавалась адвокатом Базалицьким Р.В. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №03/05-1 від 03 травня 2022 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АВ №1046291 від 22 вересня 2022 року.

Згідно із п. 1.1 Договору №03/05-1 адвокат зобов`язується надати клієнту правничу (правову) допомогу в сфері представництва клієнта в місцевих загальних судах, місцевих господарських і місцевих адміністративних судах України, апеляційних судах, апеляційних господарських судах та апеляційних адміністративних судах України, Вищих спеціалізованих судах України, Верховному суді, третейському суді, в Міжнародному комерційному арбітражі при Торгово-промисловій палаті України, як представника при розгляді цивільних справ, господарських справ, в тому числі справ про банкрутство, адміністративних справ, у державній виконавчій службі, у приватного виконавця відповідно до його завдань та потреб, а клієнт зобов`язується прийняти таку правничу допомогу та оплатити її вартість.

За умовами п. 4.1.2 та 4.1.3 Договору №03/05-1 Клієнт оплачує правничу допомогу у порядку та розмірах, що передбачені відповідними додатками до цього Договору, та на підставі виставленого рахунка, який надасться Клієнту разом із Актом наданої правничої допомоги.Клієнт зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, понесені Адвокатом у зв`язку з наданням правничої допомоги Клієнту. Такі фактичні витрати можуть, зокрема, включати: вартість міжміських та міжнародних телефонних розмов, витрати на відрядження (включно з вартістю квитків на усі види транспорту'), державне мито, ксерокопіювання, відправлення звичайної та кур`єрської пошти, перегляд та підготовка кореспонденції та юридичних документів, переклад документів тощо. Всі витрати сплачуються клієнтом за їх фактичною вартістю на підставі рахунка, виставленого адвокатом. Вартість фактичних витрат включаться в Акт наданої правничої допомоги.

Із додатку №1 до договору №03/05-1 від 03 травня 2022 рокувбачається, що сторони погодили вартість професійної правничої допомоги (розмір адвокатського гонорару), зокрема розмір адвокатського гонорару становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати або складення Акту наданої правничої допомоги.

Із остаточного розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс, у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції від 10 березня 2023 року вбачається, адвокату знадобилось шість робочих годин часу для підготовки і подачі до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року (7800,00 грн) та одну годину і тридцять хвилин для підготовки і подачі до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2022 року (1850,00 грн).

Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 9650,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг до договору №03/05-1 від 03 травня 2022 року Адвокат надав, а Клієнт прийняв правничу допомогу на суму 9650,00 грн.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу,а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З матеріалів справи вбачається, що жодних заперечень від інших сторін, учасників даної справи, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом Базалицьким Р.В., обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду заяви Базалицького Романа Валерійовича , який представляє інтереси ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшов висновку про її задоволення та стягнення з ТОВ «АК Плюс»на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9650,00 грн, у зв`язку із чим приймає додаткову постанову у порядку статтей 270 та 381 ЦПК України.

Керуючись ст. 133,137,141,246,270,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Базалицького Романа Валерійовича , який представляє інтереси ОСОБА_2 про стягнення судових витрат задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 9650 (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят гривень) 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1

Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс», місце реєстрації:49126,м. Дніпро, проспект Праці, б. 2-Т, .

Повний текст постанови складений 17 березня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана