Справа №303/7231/23
2з/303/21/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Мирошниченко Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про заборону вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заборону вчинення певної дії.

Заява мотивована тим, що у разі невжиття заходів при розгляді справи це може унеможливити виконання рішення по даній справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України заборона вчиняти певні дії є видом забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч. 1 ст.1 53 ЦПК України, тобто не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів представника відповідача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника відповідача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

В поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що в майбутньому він має намір звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту, не зазначивши сторону відповідача та сутність спірних відносин із ним. Також із поданих доказів, не вбачається наявність спору між ОСОБА_1 та приватним нотаріусом Гарапако К.М.

Водночас, враховуючи все вищезазначене та норм ЦПК України суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову передбачені тільки у випадках звернення до суду саме із цивільним позовом, а не із заявою про встановлення юридичного факту, що розглядається в порядку окремого провадження, заходи забезпечення якого законом не передбачено.

Також суд критично розцінює позицію заявника щодо неможливості виконання рішення суду про встановлення юридичного факту, через дії приватного нотаріуса.

Беручи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що заява не містить достатнього обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не наведено жодних відомостей про те, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заборону вчинення дій відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Юрій Мирошниченко