ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

09 серпня 2023 року

м. Харків

справа № 640/16936/18

провадження № 22-ц/818/1234/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Маміної О.В.

суддів Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.,

учасники справи:

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ковалевського Геннадія Анатолійовича про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, відшкодування судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.08.2018 року, укладений між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. за реєстраціним номером 558; Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 42755780 від 29.08.2018 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. Стягнуто з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі по 29 309,60 грн з кожного.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що оскаржуваними рішеннями порушуються її права та законні інтереси, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, ухвалою цього ж суду від 14 червня 2023 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

07 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якому просив вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та будь-яким іншим органам державної реєстрації прав відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в тому числі Міністерства юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, виконавчим органам сільським. Селищних, міських рад, адміністраторам, приватним нотаріусам та іншим особам, які виконують функції державних реєстраторів) вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - 01.

В обґрунтування заяви зазначає, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діючи умисно здійснили відчуження 1/10 частки квартири, уклавши договір дарування між собою. Це свідчить про вжиття позивачкою та її матір`ю заходів щодо переховування предмету спору, створення свідомих перешкод у виконанні можливого позитивного рішення у майбутньому. Наголошує, що існує загроза відчуження квартири на яку намагається відносити право власності він та його дружина ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 зауважує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання позитивного рішення суду та позбавить права на відновлення реєстрації права власності.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі

№ 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів особи, яка звернулася до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки особа не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження.

Предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування їх державної реєстрації.

Метою забезпечення позову є насамперед запобігання унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду. Системний аналіз застосування заходів забезпечення позову свідчить про те, що основним критерієм його застосування є можливість реалізації прав за рішенням суду. Проте представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 не навів доводів щодо того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, поновить чи порушить права або інтереси відповідача у даній справі.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції таких клопотань не заявляв. Підстав для забезпечення позову на стадії апеляційного провадження відсутні.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку з урахуванням фактичних обставин справи. В даній справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування запропонованого апелянтом заходу забезпечення позову, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 261, 268 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ковалевського Геннадія Анатолійовича про вжиття заходів забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Маміна

Судді Н.П. Пилипчук

Ю.М.Мальований