Справа № 127/2009/22
Провадження № 22-ц/801/174/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокуСправа № 127/2009/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2022 року, ухвалене суддею Вохміновою О.С. в м. Вінниці, повне рішення складено 08 листопада 2022 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року з ОСОБА_3 на її користь, збільшивши розмір аліментів до 4 000 гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і довічно.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім ОСОБА_2 вона має ще сина ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2020 з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, починаючи з 28.11.2019.

У 2021 році вона хворіла на ряд захворювань, що потребували постійного лікування та хірургічного втручання, а саме: консолідований багато уламковий перелом голівки правої плечової кістки. Виражена комбінована контрактура правого плечового суглобу, ПФС ІІІ; гіпертонічну хворобу ІІ ст., ІІ ступінь, високий ризик ССУ. ІХС, дифузорний кардіосклероз, аортосклероз, СН І, ІІ ФК; цукровий діабет середньої важкості, некомпенсований, рецидив багатовузловий нетоксичний зоб ІІ ст.

Вартість лікування станом на дату звернення до суду складає 22 052,51 грн.

Кошти на лікування вона отримує в свого сина ОСОБА_4 , а відповідач ніякої допомоги на її лікування не надає, окрім аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення суду.

У зв`язку з вищенаведеним та тим, що повнолітній син ОСОБА_2 не приймає участі в покритті додаткових витрат на утримання непрацездатної матері, не надає ніякої допомоги під час її лікування, вона змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру сплачуваних відповідачем аліментів.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про зміну розміру аліментів задовольнити повністю.

У скарзі зазначає, що відсутність у СК України прямої норми, яка б передбачала можливість зміни розміру утримання (аліментів) на батьків, що сплачуються повнолітніми дочкою, сином, не позбавляє її права на звернення з таким позовом до суду з урахуванням ст. 8 ЦК України, ст. 10 ЦПК України та ст. 10 СК України. З наданих нею доказів видно, що з 27.05.2020 стан її здоров`я значно погіршився, вона продовжує постійне лікування, 17.01.2022 їй встановлена ІІ група інвалідності безтерміново, а комунальні витрати та споживчі ціни значно зросли, підвищився прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Що стосується субсидії, то сплачена їй компенсація не покривала витрат на оплату комунальних послуг. Інший її син, ОСОБА_4 , не може утримувати мати, оскільки перебуває у тривалій відпустці без збереження заробітної плати. Відповідачем не надано доказів перебування на його утриманні дружини та повнолітнього сина. Відповідач проживає у належній його брату квартирі, орендну плату не сплачує, витрати на оплату комунальних послуг не відшкодовує.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що законом не передбачено можливості зміни розміру утримання (аліментів) на батьків, що сплачуються повнолітніми дочкою, сином. Також судом зазначено, що Сімейним кодексом України визначений обов`язок дочки, сина крім сплати аліментів брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, разом з тим, позивач ОСОБА_1 таких вимог не пред`явила.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2020 в цивільній справі № 127/32233/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн, щомісячно, починаючи з 28.11.2019 (а.с.6-7).

Заборгованості по аліментам немає.

Згідно інформації, наданої КНП «ЦПМСД № 1 м. Вінниці» від 13.10.2022 №939/01-15 ОСОБА_1 з 17.01.2022 має ІІ групу інвалідності загального захворювання та перебуває під диспансерним наглядом. У 1993, 1996, 2022 роках перенесла оперативні втручання. На даний час приймає ряд медичних препаратів, орієнтовна місячна потреба коштів 1 600 грн (а.с.114).

До позовної заяви ОСОБА_1 додано: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого травматологічного відділення №1918 від 17.02.2021; витяг з медичної карти стаціонарного хворого №1576 від 07.06.2021; виписку №1125/265 із медичної карти стаціонарного хворого від 06.10.2021; заключення комп`ютерної томографії від 12.02.2021, 23.03.2021 та 11.08.2021; консультативний висновок травматолога від 29.07.2021; консультативне заключення від 10.08.2021; консультативний висновок спеціаліста від 13.09.2021 (а.с.4,5,2027).

До позовної заяви на підтвердження факту понесення витрат на лікування та оплату медичних послуг ОСОБА_1 надано: копії фіскальних чеків; копії квитанцій до прибуткового касового ордера; акт про надання послуг; копію довідок про кошти (а.с.8-19).

Оскільки в 2021 році ОСОБА_1 хворіла на ряд захворювань, що потребують постійного лікування та хірургічного втручання, та у зв`язку із цим понесла витрати в загальному розмірі 22 052,51 гривень, а син ОСОБА_2 не приймає участі в покритті додаткових витрат на її утримання та не надає ніякої допомоги під час лікування, позивачка на підставі ст. 172, 202 СК України звернулася до суду із позовом про збільшення розміру сплачуваних відповідачем аліментів.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання урегульований главою 17 СК України (статті 202-206).

Частиною першою статті 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

У 2019 році ОСОБА_1 зверталася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. За результатами розгляду цього позову 27 травня 2020 року судом ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання останньої у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, з 28 листопада 2019 року і довічно.

Тобто, з відповідача на користь позивача на підставі рішення суду вже стягуються аліменти на утримання непрацездатної матері.

Можливість зміни (збільшення) розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків вимогами СК України не передбачено.

Натомість, статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Мотивація позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів зводиться до того, що позивачка хворіє, у зв`язку з чим понесла витрати на лікування, а відповідач не приймає участі в покритті додаткових витрат на її утримання, ніякої допомоги під час лікування не надає.

Тобто, в позовній заяві ОСОБА_1 фактично описує наявність в неї додаткових витрат, викликаних незадовільним станом здоров`я, однак, вимог про стягнення додаткових витрат в порядку ст. 203 СК України не заявляла.

Суд, проаналізувавши розділ 17 СК України, дійшов вірного висновку про те, що СК України не передбачено можливості зміни розміру утримання (аліментів) на батьків, що сплачуються повнолітніми дочкою, сином.

Право на звернення до суду із даним позовом апелянт обґрунтовує положеннями ст. 8 ЦК України, ст. 10 ЦПК України та ст. 10 СК України, в яких йде мова про можливість застосування аналогії закону (права) у разі неврегульованості певних відносин.

Разом з тим, апелянт не зазначає, яка норма права підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, з положень статті 10 СК України слідує, що аналогія може бути застосована судом у разі не урегульованості певних сімейних відносини цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, а в даному випадку порядок утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, повнолітніми дочкою, сином регламентовано главою 17 СК України.

Висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц та постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, на які посилається апелянт, не підлягають врахуванню при вирішенні даної справи, оскільки обставини цих справ є відмінними від справи, яка переглядається, за нормативним регулюванням.

За вищевикладених обставин, надавати оцінку решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко