Справа № 242/37/23
Провадження №2-о/242/74/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту належності документа, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту належності документа - диплому № НОМЕР_1 , який заповнений мовою оригіналу на ім`я « ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заяви зазначено що 20.10.2021 р. ГУ ПФУ в Луганській області ухвалено рішення про відмову в призначенні йому пенсії у зв`язку з невідповідністю даних, зазначених у дипломі № НОМЕР_1 , виданому 24.07.1984 р., а саме: помилкового переведення російською мовою на ім`я « ОСОБА_1 », в той час, як по батькові заявника є « ОСОБА_1 ».

Встановлення даного факту необхідно для можливості врахування до загального стажу періоду навчання заявника та призначення в подальшому пенсії по інвалідності.

Зацікавлена особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області - надала відзив, в якому зазначено, що 13.10.2021 ОСОБА_1 через електронну персональну сторінку користувача послуг (особистий кабінет) на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії по інвалідності, до якої додав: скановані копії оригіналів паспорту громадянина України та довідки РНОКПП; трудової книжки серії; довідки МСЕК; індивідуальні відомості про застраховану особу форма ОК-5; диплому про навчання (копія заяви та додатків до неї додаються). Після реєстрації заяви позивача про призначення пенсії від 13.10.2021 засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено відповідний структурний підрозділ - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яке розглянуло заяву позивача від 13.10.2021 та прийняло рішення від 20.10.2021 № 07 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 згідно статті 32 Закону № 1058-IV, оскільки у трудовій книжці НОМЕР_2 , виданій 01.08.2002, запису про проходження навчання у період з 01.09.1984 по 20.06.1987 немає. У дипломі НОМЕР_3 , виданому 24.07.1987, зазначено (на російській мові) « ОСОБА_1 », натомість у паспорті громадянина України НОМЕР_4 , виданому 22.06.2009 Гірницьким МВМ Сєлідівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, по батькові (на російській мові) зазначено « ОСОБА_1 ». Отже, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання з 01.09.1984 по 20.06.1987 через невідповідність зазначеного у дипломі по батькові паспортним даним. Також повідомив позивачу про право на оскарження цього рішення до Пенсійного фонду України протягом одного року з моменту прийняття рішення, але не пізніше одного місяця з дня ознайомлення з прийнятим рішенням або у судовому порядку. У судовому порядку відповідно до положень пункту 26 Порядку № 637 встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Отже, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України, якими здійснюється підтвердження трудового стажу. Водночас, у разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має звертатися за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту належності диплому, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства. Підсумовуючи зазначене, оскільки фактично позивач не погоджується з рішенням суб`єкту владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонд України в Луганській області, то відповідно до положень КАС України оскаржувати його належить в порядку адміністративного судочинства. Натомість позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства. З огляду на приписи ч. ст. 315 ЦПК України, вважаючи, що рішенням Головного управління Пенсійного фонд України в Луганській області від 20.10.2021 № 07 заявнику відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності на підставі заяви про призначення пенсії від 13.10.2021 вочевидь вбачається спір про право позивача на призначення пенсії. Просив закрити провадження у справі № 242/37/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту належності документу.

Ухвалою від 11.01.2023 р. відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.01.2023 р. заяву було залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.04.2023 р. ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 25.01.2023 р. було скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з доказів в матеріалах справи, диплом № НОМЕР_1 , виданий 24.07.1984 р. на ім`я (мовою оригіналу) « ОСОБА_1 ».

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.10.2021 р. ОСОБА_1 у призначені пенсії було відмовлено згідно ст..32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (відсутність трудового стажу). До загального стажу не враховано період навчання з 01.09.1984 р. по 20.06.1987 р. через невідповідність паспортним даним по батькові, зазначеним у дипломі № НОМЕР_1 , а саме: « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 ».

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки серії НОМЕР_6 , заповненої 01.08.2002 р., водійської картки, свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначені документи видані на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хевисчала, Ахметського району, Грузія.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про юридичний факт або стан, але не спір про право цивільне.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності такого юридичного факту або стану, і факт або стан, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

У судовому порядку відповідно до положень пункту 26 Порядку № 637 встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту мають бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Встановлення факту належності диплому необхідно для можливості врахування до загального стажу періоду навчання заявника та призначення в подальшому пенсії по інвалідності. Диплом було видано Державним комітетом Грузинської ССР, який знаходився у Грузії, на території України свою діяльність не здійснював, а тому у заявника відсутня можливість звернутися до цього закладу для виправлення помилки.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки факт належності диплому заявнику повністю доведений доказами в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 15, 16, 234, 256, 258 ЦК України. 13, 19, 81, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зацікавлена особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, , юридична адреса: , про встановлення факту належності документа - задовольнити.

Встановити факт, що диплом № НОМЕР_1 , виданий 24.07.1984 р. на ім`я (мовою оригіналу) « ОСОБА_1 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя