Справа № 333/1016/22
Провадження № 2/333/333/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю.,

представника позивача адвоката Скользнєвої В.В., представника відповідача адвоката Аксьонової С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу № 333/1016/22 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2022 року до суду в інтересах ОСОБА_1 звернувся представник адвокат Працевитий Г.О. із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2021 року судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя в цивільній справі № 333/5948/21 за заявою ОСОБА_2 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Починаючі з 30.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що при винесенні вищевказаного судового наказу судом не взято до уваги і не враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України, за яких розмір аліментів може бути зменшено, у зв`язку з тим, що у позивача на утриманні перебувають ще двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таке рішення позивач вважає таким, що суперечить інтересам інших дітей за існування яких відповідач знала, коли зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу.

Посилаючись на вищевказане, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягується на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 за судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року по справі № 333/5948/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.01.2022 року щомісячно з на 1/6 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

Ухвалою від 16.02.2022 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін.

04.10.2022 року відповідач ОСОБА_2 через представника адвоката Аксьонову С.В. подала відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, вказуючи, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, позивач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 15 434 грн. 05 коп. за судовим наказом, що свідчить про недобросовісність позивача у виконанні батьківських обов`язків.

Аргументуючи свої заперечення у відзиві відповідач посилалась на те, що ховаючи дитину від війни, була вимушена виїхати за межі країни та самостійно виховувати дитину, сплачувати кошти дитячому садку, задля влаштування на роботу вивчати мову, аби мати змогу забезпечити дитині гармонійний розвиток та достатній рівень життя. Відповідач вважає недоведеними позивачем обставини щодо погіршення матеріального стану останнього у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в країні.

У відповіді на відзив, що надійшов на адресу суду 26.10.2022 року, позивачем надались докази зі сплати заборгованості за виконавчим провадженням № 66717919, що підтверджувалось копіями квитанцій про сплату за період з 08.10.2021 року по 20.10.2022 року на загальну суму 34 197 грн. 87 коп. Надані квитанції з призначенням платежу «66717919/12 з ОСОБА_1 ». зроблені від ОСОБА_6 . В судовому засіданні представником позивача було зазначено, що платежі були зроблені від імені матері боржника.

Позивачем зазначається, що представником відповідача було обрано на невірно обраний спосіб захисту прав відповідачем при зверненні до Комунарського районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 161 ЦПК України з заявою в наказному провадженні для отримання аліментів на утримання дитини, оскільки звертаючись до суду відповідач знала про те, що у позивача є діти від попереднього шлюбу, відповідно питання щодо визначення розміру аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мало розглядатися в порядку позовного провадження. Крім того, позивач вказує, що аргументація відповідача стосовно витрат які вона несе на дитячій садок у Німеччині не стосуються справи, що розглядається, адже це є додатковими витратами на дитину і розгляд цього питання можливий у порядку іншого позовного провадження за зверненням відповідача з відповідними вимогами до суду на підставі ст. 185 СК України.

Також в відповіді на відзив на позовну заяву позивачем заперечувалось стягнення витрать на правничу допомогу в зв`язку із значним завищенням послуг адвоката.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Скользнєва В.В. надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представника відповідача адвокат Аксьонова С.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, з причин викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року в цивільній справі № 333/5948/21 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на користь його матері, ОСОБА_2 , у розмірі (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Матеріалами справи підтверджується, та не спростовується сторонами по справ, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому двоє його неповнолітніх дітей народжені від ОСОБА_7 , а матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 .

ОСОБА_7 жодного разу не зверталась до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання малолітніх спільних дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Факт відсутності заборгованості щодо сплати аліментів, та відповідно утримання вказаних дітей позивачем, підтверджується належним чином завіреною копією розписки від ОСОБА_7 від 18.10.2022 року про отримання нею аліментів від позивача в добровільному порядку.

Відповідач зазначав, що він не просить зменшити розмір аліментів шляхом збільшення утримання однієї дитини з іншою, а просить винести рішення з урахуванням ч. 5 ст. 183 СК України, відповідно до якої сума аліментів що визначається на підставі заяви про видачу судового наказу на трьох дітей не може бути більшою за половину доходу платника аліментів, тобто на одну дитину з трьох розмір аліментів за судовим наказом не може перевищувати 1/6 доходів платника аліментів.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що на утримання трьох і більше дітей розмір аліментів передбачений в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тому, законом чітко передбачений розмір аліментів, а саме в цьому випадку по 1/6 частки від доходу (заробітку) на кожну дитину (1/2 поділене на 3)

В 2021 році ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою в наказовому провадженні для отримання аліментів на утримання дитини. Звертаючись із заявою в наказовому провадженні ОСОБА_2 погодилась на чіткий встановлений розмір аліментів, який визначений положеннями статті 161 ЦПК України та ч. 5 ст. 183 СК України.

При цьому представник відповідача не заперечував то факт, що ОСОБА_2 знала про те, що у позивача є і інші діти від попереднього шлюбу, але не зазначила в заяві на видачу судового наказу про них.

Суд не може взяти до уваги аргументи відповідача щодо витрат на дитячій садок у Німеччині та харчування, адже вона на ці потреби отримує соціальні виплати у Німеччині, що було визнано в судовому засіданні її представником адвокатом Аксьоновою С.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Як зазначив Верховнии? Суд у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Оскільки предмет позову є зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини за судовим наказом, аргументи відповідача щодо додаткових витрат на дитину не можуть бути враховані судом.

На підтвердження належного виконання обов`язку зі сплати аліментів до матеріалів справи були долучені квитанції про сплату аліментів на користь відповідача від ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача за виконавчим провадженням № 66717919:

- квитанція від 08.10.2021 року на суму 3 597 грн. 87 коп.;

- квитанція від 03.11.2021 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 09.12.2021 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 08.01.2022 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 20.06.2022 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 01.07.2022 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 23.08.2022 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 15.09.2022 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 22.09.2022 року на суму 3 400,00 грн.;

- квитанція від 20.10.2022 року на суму 3 400,00 грн.

Представник відповідача погодився з тим, що ці гроші були отримані відповідачем. У зв`язку із тим, твердження відповідача про недобросовісне виконання своїх батьківських обов`язків в частині сплати аліментів не потребують уваги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 06.10.20202 року та на військову службу районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки Запорізької області не призивався.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до норми статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, параграф 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За частиною першою статті 181 СК України способи виконання обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим норми статті 181 СК України визначають, що способи виконання батьками батьківських обов`язків може бути визначено за рішенням суду.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Таким чином при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, однак з врахуванням вимог закону про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом беруться до уваги обставини, за яких видача судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року в цивільній справі № 333/5948/21 здійснювалась без врахування наявності у позивача інших дітей.

Суд також враховує надані позивачем докази у вигляді розписки щодо належного виконання ним обов`язків з утримання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Посилання відповідача на те, що у зв`язку з виїздом за кордон вона несе додаткові витрати на дитину, в межах розгляду цієї справи не можуть бути враховані адже представник відповідача в судовому засіданні підтвердив той факт, що відповідач отримує соціальні виплати на себе та на дитини закордоном.

Відтак, суд, з врахуванням обставин щодо утримання позивачем ще двох його неповнолітніх дітей, вважає доцільним змінити розмір аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини на аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зменшення розміру аліментів з частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав всіх неповнолітніх дітей.

Згідно з нормами статті 191 СК України, для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони просуджуються, зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити в повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року в цивільній справі № 333/5948/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик