РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/1750/22

Провадження № 22-ц/4815/547/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Вейтас І. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2023 року у складі судді Остапчук Л. В., ухвалене в м. Рівне о 16 годині 27 хвилин, повний текст рішення складено 24 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги вимоги обґрунтовував тим, що відповідач 24 лютого 2020 року приблизно о 00 годині 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно наніс один удар лобною ділянкою голови в область обличчя, зокрема в перенісся ОСОБА_1 , чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток носа без зміщення, поєднаний з підшкірними гематомами повік обох очей, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.. Просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 30 000 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2023 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 5 000 гривень 00 копійок, а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 413 гривень 50 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване передбаченим законом правом особи, права якої порушено, на відшкодування моральної шкоди та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують на факт заподіяння відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень шляхом удару в перенісся, внаслідок чого той відчував фізичний біль та дискомфорт, пов`язаний із необхідністю пояснення знайомим наявності синців на його обличчі. Часткове задоволення позовних вимог зумовлене тим, що з моменту скоєння відповідачем правопорушення щодо позивача та ухвалення судом вироку про притягнення останнього до відповідальності і до часу звернення до суду із цим позовом, позивач як потерпіла особа не звертався за медичною допомогою або з приводу консультацій із лікарем, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між отриманими ушкодженнями носа в лютому 2020 року і необхідності оперативного втручання у травні 2022 року, згідно лікарських рекомендацій.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на порушення судом процесуальних норм, які виявилися в тому, що справа була розглянута неповноважним складом суду, тобто суддею, якому заявлено відвід, а також судом взято до уваги ордер адвоката, що не посвідчений належним чином, та допущено цього адвоката до участі в справі у якості представника відповідача. Стверджує про порушення принципу справедливості та розумності при визначенні судом розміру морального відшкодування та пояснює, що заявлений ним розмір відшкодування 30 000,00 грн. у жодному разі не є способом збагачення. Додає, що він перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КП «Рівненська центральна районна лікарня» з 25.02.2020 року по 27.02.2020 року з діагнозом «уламковий перелом кісток носа без зміщення (побутова травма 24.02.2020 року), забійні підшкірні гематоми повік, ангіопатія сітківок І ст.». Вказує, що має необхідність у лікуванні як на даний час, так і в майбутньому, та пов`язаних із цим додаткових витрат у фінансовому вираженні та щодо організації свого життя. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Сенчук Вадим Петрович вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року, приблизно о 00 годині 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно наніс один удар лобною ділянкою голови в область обличчя, а саме в перенісся ОСОБА_1 , чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток носа без зміщення, поєднаний з підшкірними гематомами повік обох очей, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2020 року

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КП «Рівненська ЦРЛ» Рівненської районної ради з 25.02.2020 року по 27.02.2020 року із діагнозом «уламковий закритий перелом кісток носа без зміщення (побутова травма від 24.02.2020 року), забійні підшкірні гематоми повік, ангіопатія сітківок І ст.», що підтверджується епікризом № 1152/210.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача та вимушеного лікування тілесних ушкоджень, він зазнав моральних страждань, пов`язаних із погіршенням якості життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його організації, відновлення репутації, необхідності несення витрат на лікування в минулому та майбутньому.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом, моральні страждання позивача виникли через заподіяння йому легких тілесних ушкоджень відповідачем, у зв`язку з якими він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, лікування тілесних ушкоджень та вживати заходів для відновлення своєї репутації.

Із довідки поліклініки ДУ «ТМО МВС України в Рівненській області» № 115 від 05.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному прийомі у лор-лікаря з приводу посттравматичної деформації зовнішнього носа, посттравматичної S-подібного викривлення носової переділки із порушенням носового дихання, вазомоторний риніт змішаної форми і йому рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку, ринопластику зовнішнього носа і септопластику носової переділки.

Покликаючись в апеляційній скарзі на зазначену довідку як на підтвердження шкоди, що завдана йому діями відповідача, позивач вказував на необхідність витрат на лікування. Такі доводи апелянта відхиляються апеляційним судом, оскільки відшкодування моральної шкоди за своєю суттю є відмінним від відшкодування витрат на лікування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, яким вона заподіяна, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, яким вона заподіяна, та вини особи в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи обставини справи у їх взаємозв`язку з нормами закону, котрими ті регулюються, оцінюючи тривалість, глибину моральних переживань позивача, зважаючи на характер взаємовідносин між сторонами, беручи до уваги принцип розумності, справедливості, апеляційний суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень є достатньою та справедливою компенсацією для позивача, так і пропорційним стягненням для відповідача.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що виписка із медичної картки від 21.02.2019 року, на яку посилається апелянт як на доказ того, що до завдання йому тілесних ушкоджень відповідачем лор-органи були без видимої патології, не може слугувати належним доказом, оскільки із наданої копії неможливо встановити, чи належить вказана медична картка саме ОСОБА_1 .. Окрім того, така довідка видана за рік до завдання позивачу тілесних ушкоджень, тому вона не є належним доказом, який підтверджує обставини, на які він посилається.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2023 рокузалишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 травня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Вейтас І. В.

Хилевич С. В.