Справа № 159/2672/22
Провадження № 2/159/118/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді :

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

представника позивача Талашко І.М.,

представника відповідача Кохан-Гнатюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з відповідачки аліменти на його утримання, як непрацездатного члена подружжя, у розмірі 1/6 частки усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що під час перебування у шлюбі з відповідачкою він набув інвалідність по зору, йому встановлено третю групу інвалідності, розмір його пенсії становить 967 грн. У зв`язку із тим, що на даний час він є непрацездатним, не має фізичної змоги працювати та забезпечувати себе, розмір призначеної йому пенсії не забезпечує встановленого законом прожиткового мінімуму, а відповідачка перебуває на роботі за кордоном, має високі доходи, вважає, що він має право на утримання дружини ОСОБА_2 , яка в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча, на його думку, має таку можливість. В зв`язку з цим просить стягнути з відповідачки на його утримання аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою, потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, а також йому необхідна операція, однак через тяжке матеріальне становище не має можливості її зробити. Окрім того, вказала, що рішенням суду від 08.07.2013 за позовом відповідачки ухвалено стягувати з позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1.2. Представник відповідача адвокат Кохан-Гнатюк Н.В. подала суду відзив на позовну заяву (строк для подачі якого судом поновлено), за змістом якого заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

Зокрема, покликається на те, що позивач просить стягувати з відповідачки аліменти на його утримання, як непрацездатного члена подружжя, у зв`язку з набуттям ним в шлюбі інвалідності, що не відповідає дійсним обставинам, оскільки він набув інвалідність уже після розірвання шлюбу. Так представник відповідача вказала, що шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені ще в 2013 році з ініціативи ОСОБА_2 . Причиною цього стало зловживання останнім алкогольними напоями, вчинення домашнього насильства, повна відсутність матеріальної допомоги. ОСОБА_2 змушена була переїхати разом з дитиною проживати до своїх батьків в інший населений пункт та звернутись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної дитини. Шлюб між сторонами у судовому порядку розірвано 18.11.2019, рішення суду набрало законної сили 19.12.2019. Позивач безпідставно вважає, що відповідачка ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання колишнього чоловіка, оскільки вона офіційно не працевлаштована, на обліку як безробітна не перебуває та не отримує будь яких видів допомоги, не має майна та грошових коштів, в повторному шлюбі не перебуває, на її утриманні перебуває спільна неповнолітня дитина. Позивач аліменти на утримання доньки належно не сплачує, має значну заборгованість. Окрім того, відповідачка матеріально допомагає своїм батькам похилого віку, з якими спільно проживає, так які отримують малу пенсію.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечила, просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позивачем не надано доказів про наявність у відповідачки доходів певного розміру, будь - якого матеріального активу як джерела виплати аліментів на утримання колишнього чоловіка, а сам по собі факт періодичного виїзду ОСОБА_2 за кордон на роботу (у разі наявності такої роботи) не свідчить про отримання сталого чи несталого певного розміру доходу. Зазначила, що відповідачка змушена знаходити альтернативні джерела доходу, щоб забезпечувати дитину та себе матеріально, оскільки розміру аліментів, які в примусовому порядку стягуються з позивача і зі сплати яких у нього наявна заборгованість, недостатньо для забезпечення належного рівня проживання та розвитку дитини, яка навчається в 11 класі та має намір вступити до вищого навчального закладу. Окрім того, звернула увагу суду на те, що на момент звернення ОСОБА_1 із даним позовом, шлюб між сторонами розірвано, предметом даного спору є стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя, однак позивач з письмовою заявою про зміну предмету позову не звертався.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 11.07.2022.

Провадження у справі відкрито 04.08.2022 після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

3.1. Ухвалою суду від 03.10.2022 за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо останнього перетину відповідачкою Державного кордону України.

3.2. Ухвалою суду від 04.11.2022 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 щодо витребування у Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ (м.Львів) матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2013 у справі №159/3531/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.3. Ухвалою суду від 21.12.2022 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області первинну виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. Фактичні обставини справи.

4.1. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 10.05.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області), який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2019 у справі №159/4069/19 (набрало законної сили 19.12.2019) розірвано.

4.2. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10.05.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області.

4.3. Протягом року після розірвання шлюбу між сторонами, а саме 02.03.2020 позивачу ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності (по зору) довічно (виписка з акту огляду МСЕК серії 12ААБ №683662, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 ).

4.4. В матеріалах справи містяться консультативні висновки спеціалістів від 23.02.2022 та від 02.03.2022 (№119), які свідчать про те, що позивач має значні проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування, а також оперативного втручання.

4.5. Відповідно до довідки про доходи №5750 2375 3677 1710, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ковельському об`єднаному управлінні ПФУ в Волинській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з грудня 2021 по травень 2022 становить 967,00 грн в місяць.

4.6.Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2013 у справі № 159/3531/13-ц ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 450 грн на дитину щомісячно з 17.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів виконавчого провадження №51724444 випливає, що позивач аліменти на утримання неповнолітньої дитини, присуджені рішенням суду, сплачує нерегулярно, у зв`язку з чим станом на листопад 2022 року має заборгованість в сукупному розмірі 9935,31 грн.

4.7. ОСОБА_2 з 15.07.2013 по 12.09.2022 разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали з батьками відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. З 13.09.2022 по даний час відповідачка з дочкою зареєстровані та постійно проживають за даною адресою з батьками ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (довідка Забродівської сільської ради Ковельського району №706 від 26.12.20922).

Обставина щодо проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 (відповідачкою) підтверджується також витягами з реєстру Забродівської територіальної громади №2022/000563315 та №2022/000563293 від 13.09.2022 про реєстрацію ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , довідкою Забродівської сільської ради Ковельського району № 704 від 26.12.2022 та довідкою Забродівського ліцею Забродівської сільської ради №135/01-18, з якої вбачається, що ОСОБА_4 у 2010 році була зарахована до списків вихованців середньої групи дошкільного відділення і станом на 26.12.2022 є ученицею 11 класу Забродівського ліцею, за цей період місця навчання не змінювала.

4.8. На підставі копії трудової книжки серії НОМЕР_4 встановлено, що з 05.10.2020 по 09.10.2020 ОСОБА_2 працювала продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_8 , 09.10.2020 звільнена з даної посади на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю за згодою сторін.

З 16.12.2020 по 17.03.2021 ОСОБА_2 перебувала на обліку в Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, 17.03.2021 виплата допомоги припинена.

Згідно з довідкою Ратнівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості № 874/36/3 від 27.12.2022 ОСОБА_2 , жителька с. Заброди Волинської області станом на 27.12.2022 не перебуває на обліку як безробітний в Ратнівській філії Волинського ОЦЗ, допомогу по безробіттю, матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації та матеріальну допомогу по безробіттю не отримує.

4.9. ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 , та своїми батьками пенсіонерами: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (довідка Забродівської сільської ради Ковельського району № 704 від 26.12.2022, довідки сервісного центру відділу обслуговування громадян №9 управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Волинській області №1081 та №1082 від 27.12.2022).

5. Норми права, які застосував суд.

Права та обов?язки подружжя по утриманню передбачені Главою 9 Сімейного Кодексу України (далі- СК України).

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга статті 76 СК України).

Частинами першою, другою статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (частина перша статті 79 СК України).

За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

6.1. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

6.2.Аналіз норм статей 75 і 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги.

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

6.3. Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

В даному випадку на позивача покладається обов`язок доказування обставин щодо встановлення позивачу непрацездатності або під час шлюбу з відповідачкою, або ж протягом року після розірвання шлюбу; доведення його потреби в матеріальній допомозі та доказування можливості надання відповідачкою такої матеріальної допомоги.

На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надавати таку допомогу.

6.4. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.11.2019 (рішення суду набрало законної сили 19.12.2019).

Інвалідність (ІІІ група) позивач набув 02.03.2020.

Тобто, позивач дійсно є непрацездатним і його непрацездатність настала протягом року після розірвання шлюбу з відповідачкою.

6.5. Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 967,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» для осіб, які втратили працездатність, встановлено наступний розмір прожиткового мінімуму:

з 1 січня 1934 гривні, з 1 липня 2027 гривень, з 1 грудня 2093 гривні.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що не забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому є особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

6.6.Однак, чинне законодавство передбачає утримання непрацездатного подружжя не імперативно, а лише за умови, коли інший із подружжя може надавати таку матеріальну допомогу.

Разом з тим, суд зауважує на тому, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_2 має можливість надавати допомогу на утримання колишнього чоловіка ОСОБА_1 , оскільки відповідачкою доведено та підтверджено письмовими доказами, що вона проживає в будинку батьків разом із дочкою та батьками пенсійного віку, не працевлаштована, на обліку в центрі зайнятості за місцем проживання не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує.

Позивач, в обґрунтування можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на його утримання посилається на значні, хоча і не офіційні, доходи відповідача від роботи за кордоном.

Разом з тим, докази на підтвердження працевлаштування відповідачки за кордоном у матеріалах справи відсутні. Факт перебування ОСОБА_2 на даний час за межами України не є беззаперечним доказом її працевлаштування за кордоном та отримання значних доходів. Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні не заперечила, що відповідачка періодично їздить за кордон на роботу (у разі наявності такої роботи), однак даний факт не свідчить про отримання останньою сталого чи несталого певного розміру доходу. Пояснила, що відповідачка змушена знаходити альтернативні джерела доходу, щоб забезпечувати дитину та себе матеріально, оскільки розміру аліментів, які в примусовому порядку стягуються з позивача і зі сплати яких у нього наявна заборгованість, недостатньо для забезпечення достатнього і належного рівня проживання та розвитку дитини, яка навчається в 11 класі та має намір вступити до вищого навчального закладу.

Матеріалами виконавчого провадження №51724444 підтверджено факт наявності заборгованості позивача по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Оцінюючи доводи позивача про обтяжливість обов`язку сплачувати аліменти на отримання дитини, суд звертає увагу останнього, що чинним законодавством передбачено механізм зменшення їх суми або припинення їх виплати. Доказів про звернення із відповідними заявами суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що позивачем не доведено передбачених статтею 75 Сімейного кодексу України підстав для стягнення з відповідача коштів на його утримання.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, згідно з статтями 75, 76 СК України, керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

представник позивача - ОСОБА_3 ; АДРЕСА_3 ; діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВЛ №1086 від 08.01.2019, доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14.06.2022;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_1 ;

представник відповідача ОСОБА_5 ; АДРЕСА_4 ; діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АС №1048973 від 23.11.2022.

Повний текст рішення складено 27.02.2023.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА