Справа № 450/2960/22 Провадження № 2/450/222/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про (предмет позову):

стягнути з відповідача (РНОКПП НОМЕР_1 ) 8 558,20 доларів США (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім доларів двадцять центів США), з яких 5 000,00 доларів США сума основного боргу позики згідно з розпискою, 58,20 доларів США проценти за правомірне користування коштами (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) та 3 500,00 доларів США проценти за несвоєчасне повернення позичених коштів, стягнути судові витрати

підстава позову (позиція позивача):

25.06.2022 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 5000, 00 доларів США у борг терміном до 12.07.2022 року. Починаючи з 13.07.2022 року неодноразово як особисто так і по телефону звертався до відповідача з вимогою про повернення позичених коштів. Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу, проценти за правомірне користування коштами та проценти за несвоєчасне повернення позичених коштів. Тому, позивач вважає необхідним стягнути зазначену вище суму заборгованості із штрафними санкціями.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Позиція відповідача: у судовому засіданні позовні вимоги визнав безумовно, не заперечив стосовно задоволення позовних вимог.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

25.10.2022 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 03.02.2023 року заява представника позивача про долучення документів; 31.03.2023 року заява представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу; 31.03.2023 року заява відповідача про визнання позову.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що 25.06.2022 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідача ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, терміном до 12.07.2022 року. У разі несвочасної оплати боргу з 13.07.2022 року оплачую за кожний день прострочки по 50 доларів США в день.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 25.06.2022 року ОСОБА_3 від ОСОБА_1 коштів у сумі 5 000,00 дол США доведений повністю.

Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 5 000,00 дол США були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України.

Судом встановлено, що при укладені сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 25.06.2022 року сторонами де дотримано форми такого договору. Проте, на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлена розписка відповідача зазначена вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов`язання.

Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 25.06.2022 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документа - розписки відповідача від 25.06.2022 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 5 000,00 доларів США підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така і позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня у справі № 6-49цс12).

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом якого є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України (ч.1 ст. 1050 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

З огляду на вказані вимоги чинного законодавства на відповідачу лежить також обов`язок по сплаті процентів позивачу за користування його коштами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 373/2054/16-ц, три відсотки річних стягується у тій валюті у якій надавалась позика. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Статтею 549 ЦК України, визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом єнеустойка,що обчислюєтьсяу відсоткахвід суминевиконаного абоненалежно виконаногозобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок процентів за правомірне користування коштами, що наданий позивачем здійснений відповідно до вимог закону, тому суд вважає його вірним. З цього розрахунку слідує, що розмір процентів за період з 25.06.2022 року по 12.07.2022 року складає 58,20 доларів США. Судом перевірено вказані розрахунки та встановлено, що вони виконані правильно. Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягаю стягненню суми боргу, що є предметом спору.

Розрахунок процентів за несвоєчасне повернення позичених коштів, що наданий позивачем здійснений відповідно до вимог закону, тому суд вважає його вірним. З цього розрахунку слідує, що розмір процентів за неправомірне користування позиченими коштами, що становить 70 днів, за період з 13.07.2022 року по 20.09.2022 року складає 3500,00 доларів США.

Судом перевірено вказані розрахунки та встановлено, що вони виконані правильно. Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягаю стягненню суми боргу, що є предметом спору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суму позики в іноземній валюті.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже виключно позивачу належить обрання способу захисту порушеного права, пред`явлення вимог до відповідача у валюті позики чи в її еквіваленті.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

Таким чином судом встановлено, що, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики від 25.06.2022 року зобов`язання, грошові кошти у розмірі позики на загальну суму 8 558,20 доларів США, які складаються з 5 000,00 доларів США сума основного боргу позики згідно з розпискою, 58,20 доларів США проценти за правомірне користування коштами та 3 500,00 доларів США проценти за несвоєчасне повернення позичених коштів позивачу не повернуто, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики за несвоєчасне виконання зобов`язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 8 558,20 доларів США (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім доларів двадцять центів США), з яких 5 000,00 доларів США сума основного боргу позики згідно з розпискою, 58,20 доларів США проценти за правомірне користування коштами (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) та 3 500,00 доларів США проценти за несвоєчасне повернення позичених коштів.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 3129,70 грн. (три тисячі сто двадцять дев`ять грн. 70 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 07.04.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів