Справа № 944/6023/19
Провадження №2/944/165/23
УХВАЛА

02.05.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Фостаковської Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за правилами загального провадження, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 , про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 , про поділ спільного майна подружжя.

14.09.2021 до суду надійшла заява позивача про застосування заходів процесуального примусу від 06.09.2021, в обґрунтування якої зазначає, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28.09.2020 у даній справі призначено комплексну будівельну-технічну та автотоварознавчу експертизу.

02.06.2021 судовий експерт прибув на місце розташування об`єктів дослідження за адресою: АДРЕСА_1 , однак доступ на територію будинковолодіння та житлового будинку був не можливий, внаслідок перешкод які чинилися з боку відповідача та його матері ОСОБА_5 (вхідні двері до будинку були зачинені), що унеможливило проведення судової експертизи.

03.06.2021 судовим експертом зроблено повідомлення № 6887 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Зазаначає, що відповідачем (колишнім чоловіком ОСОБА_3 ), а також підозрює, що і його матір`ю ОСОБА_5 , чинилися перешкоди в доступі судового експерта до вказаного будину для проведення судової експертизи (доступ на подвір`я було утруднено, відповідно і зачинено вхідні двері будинку). Висновок експерта в даній справі є засобом доказування на підставі якого, в том числі, можуть бути встановлені обставини, що обгрунтовують вимоги по суті спору, сторонами спору мають вчинятися всі необхідні дії щодо надання доказів, а також щодо сприяння в отриманні належних та допустимих доказів у справі. Сприяння в отриманні доказів полягає в добросовісному виконанні сторонами своїх процесуальних обов`язків. У разі ухилення стороною від виконання своїх процесуальних обов`язків, передбачено заходи процесуального примусу з метою усунення таких порушень. Просить застосувати до відповідача ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в дохід державного бюджету штраф у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 7137,00 грн.

В судовому засідання позивач та її представник підтримали заявлене клопотання та наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення клопотання вважаючи його необґрунтованим, просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування процесуального примусу, зазначивши, що відповідач ОСОБА_3 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, та не є його власником, відповідно і немав жодної можливості сприяти доступу експерта до будинковолодіння, тому, у вказаному клопотанні просили суд відмовити.

Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання вважаючи його необґрунтованим.

Заслухавши пояснення учасників справи, ознайомившись із клопотанням позивача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.148 ЦПК України).

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Також судом враховано, що відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення дні вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами висновками експертів.

Сприяння в отриманні доказів полягає в добросовісному виконанні сторонами своїх процесуальних обов`язків. У разі ухилення стороною від виконання своїх процесуальних обов`язків, главою - ЦПК України передбачено заходи процесуального примусу з метою усунення таких порушень.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28.09.2020 у справі призначено комплексну будівельну-технічну та автотоварознавчу експертизу.

02.06.2021 судовий експерт прибув на місце розташування об`єктів дослідження за адресою: АДРЕСА_1 , однак доступ на територію будинковолодіння та житлового будинку був не можливий, внаслідок перешкод які чинилися з боку відповідача та його матері ОСОБА_5 (вхідні двері до будинку були зачинені), що унеможливило проведення судової експертизи.

03.06.2021 судовим експертом зроблено повідомлення №6887 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи.

В даному випадку відомості про не виконання відповідачем вимог п.1 ч.1 ст.148 ЦПК України ЦПК України у матеріалах справи відсутні, що не дає підстав для однозначного ствердження про невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Відповідно до ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2020 про забезпечення позову земельна ділянка за кадастровим номером :05:003:0741, площа 0,06 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

За наведених обставин, суд вважає, що на теперішній час відсутні правові підстави застосування до ОСОБА_3 заходу процесуального примусу у вигляді накладення штрафу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.143, 146, 260 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 06.09.2021 про застосування заходу процесуального примусу у формі накладення штрафу до ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.05.2023.

Суддя І.М.Матвіїв