Єдиний унікальний номер судової справи 336/6989/22
Номер провадження 2/333/1101/23
РІШЕННЯ

іменем України

01 травня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складіголовуючого суддіСтоматова Е.Г.
за участюсекретаря судового засіданняКорнієнко А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 14 грудня 2022 року цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, передана за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

В обґрунтування позову,які в подальшому були уточненні, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 07 жовтня 2021 року складено актовий запис № 2552 та видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

На випадок своєї смерті батько позивача залишив заповіт за умовами якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося заповідав позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний заповіт було складено 14 вересня 2021 року та посвідчено Будніковою Ю.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу (номер у спадковому реєстрі 68294262, бланк серія HPH № 088310). Відповідачем за даним позовом є ОСОБА_2 , рідна сестра позивача (донька померлого ОСОБА_3 ), яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . З моменту фактичної реєстрації до 09 листопада 2022 року відповідач фактично проживала за вказаною адресою.

Після смерті батька позивача ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належав померлому на праві власності на підставі договору дарування (31694 від 28.06.1995 року).

Окрім житлового будинку, після смерті батька позивача ОСОБА_3 , залишилося інше майно, а саме: легковий автомобіль CHEVROLET AVEO, 2011 р.в., реєстраційний номер - НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 .

З початку 2019 року і до моменту смерті позивач постійно мешкав та вів сумісне господарство з батьком у вказаному житловому будинку, що підтверджується актом № 109 від 29.11.2022 року про підтвердження фактичного проживання з померлим без реєстрації.

01.11.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але 14.11.2022 року нотаріус відмовив у зв`язку із тим, що позивач пропустив 6-місячний строк звернення для прийняття спадщини, окрім того не був зареєстрований з померлим за однією адресою.

Окрім позивача спадкоємцями першої черги також є рідна сестра позивача ОСОБА_2 (відповідач у справі), яка із заявою про прийняття спадщини після померлого батька не зверталась. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В підготовче судове засідання позивач та її представник адвокат Назаренко П.Г., не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялись належним чином, надали суду заяву про розгляд за своєї відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує, щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 14 грудня 2022 року цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, передана за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06 січня 2023 року залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 січня 2023 року прийнято до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання на 07 березня 2023 року.

07 березня 2023 року витребувано від приватного нотаріуса ЗМНО Буднікової Ю. копію заповіту від 14 вересня 2021 року з усіма належними документами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 07 жовтня 2021 року складено актовий запис № 2552

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , батьками якого є: батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ІІІ-ЖС виданим м. Запоріжжя 16 травня 1987 року відділом ЗАГС Шевченківського району на підставі актового запису № 936 від 16 травня 1987 року.

При житті ОСОБА_3 належали: житлове домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором дарування (31694 від 28.06.1995 року), витяг про реєстрацію права власності серії ВАА № 560444, номер витягу 634939 від 26.05.2003 року, реєстраційний номер 1218638; автомобіль CHEVROLET AVEO, 2011 р.в., реєстраційний номер - НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 від 15 серпня 2019 року.

Крім того, за життя ОСОБА_3 склав заповіт від 14 вересня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Будніковою Ю.С. , зареєстровано в реєстрі за №1582, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №68294262 від 14 вересня 2021 року, відповідно до якого, заповів все своє майно на день його смерті сину ОСОБА_1 .

14 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової М.В. з заявою про надання роз`яснення порядку прийняття спадщини та оформлення спадкових справ після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Згідно з даними спадкового реєстру спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру від 14.11.2022 року за № 70618309, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В. Згідно з даними спадкового реєстру ОСОБА_3 був складений заповіт, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру від 14.11.2022 року за № 70618334, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саламатовою М.В. Виходячи з вищенаведеного, можна зробити висновок, що після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцем сином ОСОБА_1 , у встановлені законом строки заява про прийняття спадщини не подавалась, спадкова справа не заводилась. Судове рішення про підтвердження фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном також не виносилось, що свідчить про неприйняття ним спадщини. Було роз`яснено право звернення до суду з позовом.

З акту № 109 про підтвердження фактичного проживання від 29 листопада 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2019 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 передбачено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховували правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання позивача з померлим батьком підтверджується Актом проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонті тощо.

Крім того, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до норм ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 , який відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, однак не може оформити її у нотаріуса.

Вирішуючи питання про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, суд виходить з наступного.

У відповідність до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Таким чином, в нього немає іншої можливості оформити право на спадщину, ніж звертатися з цими вимогами до суду.

Згідно до статей 1261, 1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно із п. 4.14 та п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

У відповідність статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Крім того, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України, є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про встановлення факту спільного проживання позивача з батьком на момент відкриття спадщини та визнання права власності за позивачем на житловий будинок та автомобіль, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 331,392,1268,1296-1298 ЦК України, ст.ст. 12,13,141,206,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на легковий автомобіль СHEVROLET AVEO, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN - № НОМЕР_3 що належить ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення складено 01 травня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов