Ухвала

08 травня 2023 року

місто Київ

справа № 947/17979/20

провадження № 61-5727ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

ОСОБА_2 у липні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила:

- усунути перешкоди у реалізації права користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_1 права користування житловим будинком та виселення з будинку;

- зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 11 березня 2021 року Київський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_2 .

Суд виселив ОСОБА_1 із житлового будинку, житловою площею 12, 60 кв. м, який знаходиться за адресою: на АДРЕСА_1 .

Постановою від 23 березня 2023 року Одеський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Каліта О. М. 19 квітня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 березня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 01 травня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для виконання її вимог.

Заявник 02 травня 2023 року із застосуванням засобів електронного зв`язку направила до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження доплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 681, 60 грн.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить виклад підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник, зазначаючи, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначила, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18, щодо можливості долучення доказів до справи судом апеляційної інстанції;

- (2) суд першої інстанції допустив зміну позивачем підстав та предмету позову на стадії розгляду справи по суті;

- (3) суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, відповідно до яких під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, щодо повноважень зі збільшення або зменшення розміру вимог позову;

- (5) суди першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень не взяли до уваги заяву ОСОБА_1 про застосування правил позовної давності, яка оголошена усно у дебатах (правова позиція Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16);

- (6) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17, відповідно до яких при розгляді питання про припинення права користування колишнього члена сім`ї власника житла суди мають брати до уваги як формальні підстави, передбачені статтею 406 ЦК України, так і зважати на те, що самий факт припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням та вирішувати спір з урахуванням балансу інтересів обох сторін;

- (7) суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 350/1166/19, щодо права особи на мирне володіння своїм майном;

- (8) суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 329/398/18, щодо порядку застосування правил статті 156 ЖК Української РСР;

- (9) судами першої та апеляційної інстанцій не враховано обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначила ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 23 березня 2023 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Враховуючи, що постанова Одеського апеляційного суду ухвалена 23 березня 2023 року, повний текст постанови складено 17 квітня 2023 року, тридцятиденний строк, протягом якого може бути подана касаційна скарга, розпочався 17 квітня 2023 року, відповідно, закінчується - 17 травня 2023 року.

Наведене доводить, що ОСОБА_1 у межах тридцятиденного строку з дня проголошення судового рішення звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду, тому питання про поновлення цього строку не підлягає процесуальному вирішенню.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 947/17979/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак