Справа №173/359/22
Провадження №2/173/36/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Салтиковій С.І

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С .

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2022 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 11.05.2022 року.

11.05.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 23.06.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

23.06.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 09.08.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

09.08.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 26.10.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

26.10.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 05.12.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи.

05.12.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 30.01.2023 року за клопотанням позивача.

30.01.2023 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 29.03.2023 року за клопотанням позивача

16.02.2023 року позивачем наданий оспорюваний виконавчий напис.

29.03.2023 року проведене підготовче судове засідання справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 29.03.2023 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 61853 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 6 627.47 грн. на користь відповідача. та с тягнути із відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000.00 грн., заподіяної внаслідок переживань, отриманих після вручення листа про в відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 03.02.2022 року на його поштову адресу надійшов лист з постановою про відкриття виконавчого провадження № 68435967, відкритого на підставі постанови від 01.02.2022 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження 01.02.2022 року приватним виконавцем на підставі поданої заяви про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., за № 61853 від 31.03.2022 року було відкрите виконавче провадження про стягнення з нього суми боргу в розмірі 6 627.47 грн., на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»

Проте між ним та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» ніяких відносин не було, послугами даної організації він не користувався. Крім того він є інвалідом 1 групи з дитинства, самостійно пересувається лише за допомогою інвалідного візка, потребує постійного догляду

Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що в оскаржуваному виконавчому написі відсутня інформація щодо безспірності стягненої заборгованості, позивач жодного разу не отримував від стягувача вимог про сплату боргу, що позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення або спростувати вимоги стягувача, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засіданні не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав.

Треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С., в судове засіданні не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмові пояснення суду не надали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 61853 за кредитним договором № 385530-А від 05 жовтня 2018 року, укладеним між позивачкою та ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № від 30 липня 2019 є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 28/1220-01 від 28 грудня 2020 року є відповідач, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».

Згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса стягнено з позивача на користь відповідача грошові кошти в сумі 6 627 грн. 47 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 447.37 грн., прострочена заборгованість за комісією -00.00 грн., прострочена заборгованість за відсоткам за користування кредитом 1 249.32 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0.00 грн. строкова заборгованість за комісією 0.00 грн., строкова заборгованість за відсотками за користування кредитом 0.00 грн.., строкова заборгованість за штрафами і пенями 730.78 грн. сума пати за вчинення виконавчого напису складає - 1 200.00 грн.

На підставі виконавчого напису, що оспорюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С., 01.02.2022 року відкрите виконавче провадження № 68435967 на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у вищевказаній сумі.

Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без достатньої правової підстави та без перевірки безспірності вимоги, оскільки він не був повідомлений про наявність заборгованості.

Враховуючи доводи заявника, обраний ним спосіб захисту та правові підстави поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 31 березня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 31.03.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства.

Крім того, згідно оспрюваного виконавчого напису прізвище особи, з якої здійснюється стягнення зазначене як ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних позивача, його прізвище є ОСОБА_1 , таким чином дана обставина також є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України - Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права ( справи Войтенко проти України, Науменко проти України.)

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно поданої позовної заяви позивач не обґрунтовує, якими саме діями відповідача спричинена йому моральна шкоди та в чому вона виразилась. Також позивачем не обґрунтовується розмір спричиненої йому моральної школи.

Обставина, що позивач є інвалідом першої групи, не має наслідком спричинення йому моральної школи саме відповідачем. Оскільки інвалідність у позивача виникла з дитинства, а не в результаті дій відповідача.

Крім того відповідно до наданої приватним виконавцем копії договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 05.10.2018 року № 385530-А позивачем укладався такий договір з ТОВ «СС ЛОУН». Даний договір позивачем не оскаржувався і не визнаний недійсним. Тому зазначений договір є підставою для стягнення з позивача заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем на користь позивача моральної шкоди в сумі 20 000.00 грн., задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073.60 грн.. оскільки позивач є інвалідом першої групи та звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) зареєстрований в реєстрі за номером 61853, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (юридична адреса: 02094 вул. Хоткевича Гната, 12 оф. 177 м. Київ. ) заборгованості за кредитним договором № 385530-А від 05 жовтня 2018 року, укладеним між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , та ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № від 30 липня 2019 є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», правонаступником якого на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 28/1220-01 від 28 грудня 2020 року є відповідач, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (юридична адреса: 02094 вул. Хоткевича Гната, 12 оф. 177 м. Київ. ) в загальній сумі 6 627 грн. 47 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 447.37 грн., прострочена заборгованість за комісією -00.00 грн., прострочена заборгованість за відсоткам за користування кредитом 1 249.32 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0.00 грн. строкова заборгованість за комісією 0.00 грн., строкова заборгованість за відсотками за користування кредитом 0.00 грн.., строкова заборгованість за штрафами і пенями 730.78 грн. сума пати за вчинення виконавчого напису складає - 1 200.00 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (юридична адреса: 02094 вул. Хоткевича Гната, 12 оф. 177 м. Київ. ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 20 000.00 грн.. на відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (юридична адреса: 02094 вул. Хоткевича Гната, 12 оф. 177 м. Київ. ) на користь держави судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн., 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.03.2023 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 10.04.2023 року

Дата набрання законної сили: 29.04.2023 року