ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського суду Київської області з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що є внутрішньо-переміщеною особою і має статус особи з інвалідністю 3 групи внаслідок війни та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області як отримувач пенсії по інвалідності, якому пенсія призначена відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року. В його родині також є онука, мати якої померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Онука є внутрішньо-переміщеною особою і має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Батько дитини вихованням не займається. З нею не спілкується декілька років, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідачем порушуються його права щодо не виплати йому пенсії. Так за рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок пенсії позивачу та здійснити виплату з урахуванням раніше виплаченої суми. Жодної з вказаних сум заборгованості, що виникла перед позивачем за пенсійними виплатами виплачено не було.

Внаслідок чого позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, порушені його життєвих планів, додаткові кошти на лікування, плату за наймане житло, сплату комунальних послуг. Просить суд стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 25 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Ухвалою Ірпинського міського суду Київської області від 05.05.2023 (справа № 367/3038/23) позовну заяву ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 року справа надійшла до провадження судді Соловей Г.В.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження і призначено судове засідання з викликом сторін у судове засідання.

27.07.2023 надійшло клопотання позивача про доручення документів до матеріалів справи.

31.07.2023 через «Електронний суд» від представника відповідача Державна казначейська служба України, надійшов Відзив на позовну заяву, де зазначено, що заперечують проти позовних вимог, вважають їх незаконними, необґрунтованими. Тако, вважають, що не є учасниками спірних відносин і не володіють будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання позивач подав заяву де просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник Державної казначейської служби України не з`явився, у надісланому до суду відзиві зазначив про слухання справи у відсутність представника служби.

В судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не з`явився, клопотань та заяв щодо розгляду справи надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

При вивчені письмових матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, згідно Довідки від 28.03.2016 № 3251-4675 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є внутрішньо-переміщеною особою, пенсіонером органів внутрішніх справ України та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію.

Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в справі № 320/941/21 за позовом ОСОБА_1 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 24.05.2021 № 228 та здійснити виплату відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачу призначена пенсія відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з Державного бюджету України 25000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Отже предметом спору є відшкодування моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, Позивач був зобов`язаний довести суду ті обставини, які свідчать про факт заподіяння йому моральної шкоди (у чому полягає така шкода) та довести розмір заподіяної йому моральної шкоди, який заявлено до відшкодування. Однак, на думку суду, Позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд вважає необхідним в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

З урахуванням викладеного, ст.4,12,13,76-82,133,141,258,259,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст.15,16,23 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, 41 , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10 Державна казначейська служба України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей