Провадження № 22-ц/812/886/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2023 року м. Миколаїв

справа № 490/4821/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Матерборчук Юлією Володимирівною, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 27 червня 2022 року під головуванням судді Гуденко О.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 перебувала в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту та соціального захисту населення Миколаївської міської ради як отримувач державної допомоги одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. В результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією та в ході верифікації було виявлено, що ОСОБА_1 не задекларувала доходи, а саме заробітну плату у розмірі 942 грн 18 коп., яку вона отримала в ІІ кварталі 2019 року та пенсію по втраті годувальника, яку вона отримувала в ПФУ Центрального району з 2016 року. Ці доходи вона отримувала в періоди, за які обчислювався середньомісячний сукупний дохід для визначення розмірів допомог, а саме з 01.07.2016 року по 31.01.2019 року. У зв`язку з викладеним виникла переплата державних коштів по допомозі малозабезпеченим сім`ям за період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року в сумі 4493 грн 01 коп., з 01.06.2018 по 30.11.2018 року в сумі 3787 грн 59 коп., з 01.02.2019 по 30.07.2019 року 2316 грн 42 коп, з 01.02.2019 по 30.07.2019 в сумі 3595 грн 70 коп, а також по допомозі одиноким матерям за період з 01.02.2017 по 31.03.2018 в сумі 3261 грн 94 коп., з 01.06.2018 року по 30.11.2018 року в сумі 2613 грн 60 коп., з з 01.02.2019 по 31.01.2020 в сумі 4576 грн 02 коп, а всього на суму 24644 грн 28 коп.

Посилаючись на викладене та ст. 1212 ЦК України, позивач просив суд стягнути вищевказану суму надміру виплачених державних коштів.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради 24 644 грн 28 коп. та 908 грн 00 коп. судового збору

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Матерборчук Ю.В. -посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, незаконність рішення, таким що порушує права відповідачки та її малолітньої дитини на соціальний захист та соціальне забезпечення, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначала, що відповідач взагалі нічого не знала про наявність судового провадження, жодних процесуальних документів по справі не отримувала, а тому не мала можливості подати відзив на позов та висловити свою позицію. Крім того розглядаючи справу у спрощеному провадженні без виклику сторін суд завідомо позбавив відповідачку можливості перегляду заочного рішення, яке б мало бути прийняте за відсутності відповідача. Таким чином рішення прийнято виключно на підставі позовних матеріалів, без відома відповідачки, що суперечить принципам об`єктивного судового розгляду та змісту ст. 263 ЦПК України. Також вказувала, що ОСОБА_1 при заповненні декларацій про доходи та майновий стан сім`ї вказувала всю необхідну інформацію згідно її форми. Пенсію по втраті годувальника почала отримувати в 2017 році після дзвінка спеціалістів ПФУ, які повідомили її про таке право. Між тим, вказані соціальні виплати є різними за своєю суттю та призначенням, однак являються державними, а тому, на думку відповідачки, держава мала повну інформацію щодо їх призначення ОСОБА_1 , отже вона жодним чином не мала на меті щось приховати від держави. Крім того, за кожним зверненням до позивача із заявою про призначення усіх видів допомоги та подання декларації про доходи позивач повинен був проводити перевірку зазначених даних та приймав рішення про призначення допомоги, отже жодних недостовірних відомостей відповідач не надавала. Щодо не зазначення заробітної плати за ІІ квартал 2019 року, то відповідач достеменно не знає звідки такі дані у податкової, вона припускає, що це в результаті підробіток, на які вона намагалась влаштуватись, однак не змогла поєднувати роботу із доглядом за дитиною. Вважає, що позивач не довів, що відповідачка, подаючи декларації про доходи та майновий стан та не вказавши у ній відомості про інші доходи, мала на меті навмисно надати недостовірні дані чи приховати фінансовий статус її сім`ї задля отримання соціальної допомоги. Отже, примусове повернення наданої державою соціальної допомоги протирічить нормам чинного законодавства та призводить до порушення необхідного справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки а також покладення не неї надмірного тягаря. Вважає, що оскаржуване рішення суперечить правовій позиції Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №711/1509/17, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц, Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 201 року у справі «Рисовський проти України», від 02 грудня 2011 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», від 20 травня 2010 року у справі «Лелас проти Хорватії», від 25 листопада 2008 року у справі «Тошкуце та інші проти Румунії», від 05 січня 2000 року у справі «Беєлер проти Італії», від 18 червня 2002 року усправі «Онерїлдіз проти Туреччини».

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . Щодо зауваження відповідачки, з приводу того, що Департамент мав повну інформацію про отримання пенсії по втраті годувальника, так як вона теж є державною, зазначав, що відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України. Так як виплати Пенсійного фонду та виплати соціальних допомог, які забезпечує Департамент, за своєю суттю є різними, то Департамент не володіє інформацією щодо осіб які перебувають на обліку в Пенсійному фонді. Тому вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а державні кошти були надмірно виплачені ОСОБА_2 з її вини, так як вона подала неправдиву інформацію.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 подане представником-адвокатом Матерборчук Ю.В.- про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України зупинено дію оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Умови, порядок призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги та допомоги одиноким матерям визначено Законами України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250.

Згідно п. 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02. 2003 року № 250 (далі Порядок № 250) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до п.6 вищевказаного Порядку № 250 уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву, документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), довідка про наявність та розмір земельної частки (паю). При цьому допомога призначається на основі середньомісячного за останні шість місяців, що передують місяцю звернення, сукупного доходу осіб, які входять до складу сім`ї.

Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Форми заяви, декларації про доходи та майно затверджуються Мінсоцполітики.

До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб, віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей.

Відповідно до п. 3 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно; довідку про наявність та розмір земельної частки (паю). Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Відповідно до п. 8 Порядку № 250 соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім`ї, які документи повинні бути подані додатково. Орган соціального захисту населення видає уповноваженому представнику сім`ї повідомлення про прийняття заяви та документів із зазначенням дати прийняття.

Відповідно до п. 14 Порядку № 250 розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Згідно п. 14 Порядку № 250 розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом, яка затверджена Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом наказом від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 (чинна редакція на момент звернення).

Згідно п. 33 Порядку № 250 призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого КМУ від 27 грудня 2001 р. № 1751 (далі - Порядок№ 1751) відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Відповідно до п. 34 Порядку № 1751 допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Відповідно до п. 49 Порядку № 1751 особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення:

визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї;

повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення.

Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються:

отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми самостійно;

за згодою отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми у повному обсязі за рахунок її наступних виплат;

за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ям з дітьми у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку.

Відповідно до п. 25 Порядку № 250 якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення:

визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї;

повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються:

отримувачем державної соціальної допомоги самостійно;

за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат;

за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з лютого 2017 року в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу одиноким матерям на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги №441 від 03.02.2017 року, №2087 від 16.08.2017 року, №3772 від 26.10.2017 року, №1298 від 18.06.2018 року, №566 від 19.02.2019 року, №1900 від 19.08.2019 року та доданих до них відповідних документів було призначено державну допомогу одиноким матерям та державну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Із матеріалів справи слідує, що в результаті обміну даними позивача з Державною податковою інспекцією та Пенсійним фондом позивачем у січні 2020 року було виявлено, що відповідачка надала неповну інформацію, а саме не задекларувала доходи в періоди, за які обчислювались середньомісячні сукупні доходи для визначення розмірів вищевказаної допомоги, зокрема щодо отримання заробітної плати у ІІ кварталі 2019 року (а.с. 50) та пенсії по втраті годувальника, починаючи з 01 серпня 2016 року (а.с. 51, 52), що вплинуло на право призначення допомоги.

Відповідно до розрахунку Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради внаслідок неповідомлення ОСОБА_1 зазначених фактів їй були надмірно виплачені кошти грошової допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.02.2017 по 30.07.2019 року та по допомозі одиноким матерям за період з 01.02.2017 по 31.01.2020 року в сумі 24 644 грн 28 коп. (а.с. 65-66).

Позивачем були направлені листи-повідомлення про безпідставну виплату їй коштів державної допомоги та обов`язок їх повернути, зазначивши рахунок, на який потрібно повертати кошти, та період на добровільне виконання вимог - до 20 жовтня 2020 року, які були отримані ОСОБА_1 04 травня 2020 року (а.с. 67, 68) Проте дані вимоги відповідачкою не були виконані.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідачка при зверненні до органу, який призначає державну соціальну допомогу, подавала неповну, а отже, недостовірну інформацію щодо доходів, що відповідно до вищевикладених вимог закону та нормативно-правових актів є підставою для повернення неправомірно отриманих нею коштів.

Отже, місцевий суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на те, що позивач не довів, що відповідачка, подаючи декларації про доходи та майновий стан та не вказавши у ній відомості про інші доходи, мала на меті навмисно надати недостовірні дані чи приховати фінансовий статус її сім`ї задля отримання соціальної допомоги, а тому з огляду на приписи ст. 1215 ЦК України примусове повернення наданої державної соціальної допомоги протирічить нормам чинного законодавства.

Так, складовою принципу добросовісності є сумлінність суб`єкта при виконанні зобов`язань та здійсненні прав.

Зі змісту заяв ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги №441 від 03.02.2017 року, №2087 від 16.08.2017 року, №3772 від 26.10.2017 року, №1298 від 18.06.2018 року, №566 від 19.02.2019 року, №1900 від 19.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 у графі чи отримує вона пенсію по втраті годувальника власноруч зазначала, що не отримує (а.с. 6-7, 13-14, 20-21, 27-28, 34-35, 43-44).

У поданих ОСОБА_1 . Деклараціях про доходи та майновий стан від 03.02.2017 року, від 16.08.2017 року, від 26.10.2017 року, від 18.06.2018 року, від 19.02.2019 року, від 19.08.2019 року осіб зазначено, що про відмову в призначенні або припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), її попереджено (а.с. 8-9, 15-16, 22-23, 29-30, 36-37, 45-46).

Крім того, 16.08.2017 року, 26.10.2017 року, 18.06.2018 року, 19.02.2019 року та 12.09.2019 року ОСОБА_1 були подані до Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району м. Миколаєва заяви, в яких вона повідомляла, що трудової книжки не має, не працює (не працювала), доходів за вказаний період не отримувала. Вказувала, що усвідомлює, що за надання неповної або недостовірної інформації несе повну відповідальність, про що попереджена спеціалістом відділу, у випадку переплати зобов`язується повернути її в повному обсязі (а.с. 17, 24, 31, 38, 47).

Викладені обставини свідчать, що надмірна сплата державної допомоги відбулась з вини ОСОБА_2 в зв`язку із наданням нею недостовірних (явно неправильних) даних під час оформлення державної допомоги, тобто внаслідок недобросовісної поведінки набувача, а тому відсутні передбачені п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України підстави для відмови у поверненні безпідставно набутої допомоги.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц.

Таким чином, посилання апеляційної скарги на неправильне застосування судом норм матеріального права - є безпідставними.

Також не можуть бути враховані доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суперечить правовій позиції Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №711/1509/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц, оскільки обставини, встановлені судами у вказаних справах, є відмінними від обставин, що були встановлені у справі, яка переглядається в апеляційному порядку. Так, у справі №711/1509/17 було відмовлено у задоволенні позову Департаменту соціальної політики у стягненні зайво сплаченої грошової допомоги оскільки проживання двох сімей в одній квартирі не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання; у справі № 545/163/17 - факт недобросовісності набувача допомоги по безробіттю не був встановлений; у справі № 607/4570/17-ц - підставою позову Управління Пенсійного фонду була надмірна виплата пенсійних виплат в зв`язку із рахунковою помилкою, проте факт наявності рахункової помилки не був встановлений.

Щодо посилань апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, то у вказаній справі правовідносини є відмінними від правовідносин сторін у справі, що переглядається в апеляційному порядку, оскільки предметом позову є стягнення вихідної допомоги, виплаченої працівнику, звільненому у зв`язку із скороченням штату, звільнення якого згодом за рішенням суду було визнано незаконним та поновлено працівника на посаді.

Також не можна вважати обґрунтованими посилання апелянта на недодержання судом першої інстанції принципу "належного урядування" при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Так, Європейський суд з прав людини вказує, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Рисовський проти України", заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України", заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).

Між тим у справі, що переглядається, надмірна виплата відповідачці коштів грошової допомоги пов`язана не з недбалістю позивача чи з недостатньо чіткими формулюваннями у графах Декларацій, а саме з недобросовісними діями ОСОБА_2 в зв`язку із зазначенням нею недостовірних даних під час оформлення державної допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що при призначенні державної допомоги позивач повинен був проводити перевірку наданих нею даних, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 49 Порядку № 1751 отримання від відповідних органів інформації, необхідної для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми є правом, а не обов`язком органу соціального захисту населення.

Розгляд судом першої інстанції даної справи в порядку спрощеного провадження відповідає вимогам статті 274 ЦПК України. Згідно ч.5 ст. 279 цього Кодексу суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З матеріалів справи вбачається, що копія позовної заяви із доданими до неї матеріалами та ухвала суду про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного провадження були надіслані судом на останню відому адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , проте вказане поштове відправлення повернулося до суду без вручення адресату (а.с. 74, 75. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Миколаєва, сформованого на запит Центрального районного суду м. Миколаєва відсутня інформація про місце реєстрації ОСОБА_1 (а.с. 71).

За таких обставин суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомив ОСОБА_1 про судове провадження через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 78, 79), а тому посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права не можуть бути враховані.

Доводів щодо невірності проведеного Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради розрахунку надмірно виплачених ОСОБА_1 коштів грошової допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.02.2017 по 30.07.2019 року та по допомозі одиноким матерям за період з 01.02.2017 по 31.01.2020 року апеляційна скарга не містить.

Отже доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Врахо для скасування судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2023 року відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України було зупинено дію оскаржуваного рішення, то з огляду на результати апеляційного оскарження існують підстави для поновлення його дії.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, судвуючи викладене, відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Матерборчук Юлією Володимирівною, залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 09 серпня 2023 року