Справа №751/1719/23
Провадження №2/751/684/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Мороз М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Прокоф`єва Богдана Івановича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору найму (оренди) житлового будинку,

Встановив:

Представник позивача адвокат Прокоф`єв Б.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору найму (оренди) житлового будинку №24/11/22 від 26 листопада 2022 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення 12000 гривень сплаченого авансу .

У позовній заяві представник позивача просить, з метою забезпечення позову, накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 179 від 17.01.2023 року, номер запису про право власності 48989893.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав , визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю установлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність вжиття забезпечення позову представник позивача мотивує тим, що відповідачка має алкогольну залежність та веде антисоціальний спосіб життя, у зв`язку з чим не має можливості повернути отримані кошти. На даний час існує ризик того, що відповідачка може відчужити єдине майно, яке їй належить, та за рахунок якого може компенсувати позивачці отримані від неї кошти, що в подальшому може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки іншого майна чи доходів вона не має. При цьому, накладення арешту на відповідне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом від запобігання можливих порушень прав позивача.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази співмірності заходів забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Крім того, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Прокоф`єва Богдана Івановича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору найму (оренди) житлового будинку - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. М. Ченцова