Справа № 149/2226/22
Провадження № 22-ц/801/144/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуСправа № 149/2226/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецький С.К., Оніщук В.В.

учасники справи:

позивач: Хмільницька міська рада Вінницької області,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Хмільницької міської ради Вінницької області на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.10.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Гончарук-Аліфанової О.Ю. у цивільній справі за позовом Хмільницької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2022 року Хмільницька міська рада Вінницької області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування. Вказала, що на підставі укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 19.03.2020 року, останній набув право власності на 21/100 частку будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці комунальної власності, загальною площею 1,5252 га, кадастровий номер :00:007:0794 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 набув право власності на 21/100 цих будівель і споруд без виділення частки земельної ділянки в окрему земельну ділянку із присвоєнням їй кадастрового номеру. Враховуючи частку належного відповідачу нерухомого майна, площа займаної земельної ділянки, складає 0, 3203 га із її загальної площі 1,5252 га.

Рішенням 20 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради №840 від 01.10.2021 року надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1,5252 га по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :00:007:0794, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на якій знаходься власне нерухоме майно відповідача. Зобов`язано ОСОБА_1 протягом тридцяти днів з дня прийняття цього рішення укласти з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування збитків за фактичне землекористування у розмірі орендної плати до отримання правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, передбачивши в цьому договорі умови нарахування та терміни сплати внесків, передбачені Податковим кодексом України для орендної плати за землю. Встановлено річний розмір втрат Хмільницької міської ради від недоотримання коштів за фактичне використання відповідачем земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3203 га у розмірі на 2021 рік - 27846,88 грн, а з 01 січня 2022 року - 55693,76 грн на рік, що підлягає щорічній індексації та може змінюватись у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На виконання вищевказаного рішення міської ради, відповідачу було направлено пропозицію на укладення договору про відшкодування збитків за фактичне землекористування, однак останній, отримавши зазначену пропозицію, ніяк не відреагував.

Рішенням 63 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради №2126 від 21.06.2019 року і рішенням 79 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради №2620 від 21.07.2020 року «Про встановлення податку на майно» встановлено на 2020,2021 ставку орендної плати за землю в розмірі 3 %.

Рішенням 14 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради №575 від 24.06.2021 року «Про встановлення податку на майно на території Хмільницької міської територіальної громади» встановлено на 2022 ставку орендної плати у розмірі 6 %.

Відповідно до розрахунку, наданого начальником фінансового управління Хмільницької міської ради, всього за період з 19.03.2020 по 25.05.2022 за користування відповідачем земельною ділянкою, площею 3203 кв.м. по АДРЕСА_1 місцевий бюджет недоотримав кошти у розмірі 74 243,34 грн.

Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради №287 від 23.06.2022 було затверджено акт, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 25.05.2022 року про нарахування ОСОБА_1 збитків за несплату коштів за фактичне використання ним вищевказаної земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів, в загальному розмірі 74 243,34 грн.

Листом від 24.06.2022 відповідача було повідомлено про вищевказане рішення та наявність у нього заборгованості за фактичне землекористування у розмірі 74 243,34 грн., однак цей лист відповідач не отримав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 152,156, 206, ЗК України просила суд стягнути з ОСОБА_1 збитки, які нанесені місцевому бюджету Хмільницької міської ради внаслідок неодержання нею доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки площею 0,3203 га по АДРЕСА_1 , у розмірі 74 243,34 грн.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.10.2022 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Хмільницька міська рада просила рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі постановити нове рішення, яким її позовні вимоги задовільнити. Вказала, що відповідач, набувши у власність 21/100 частку житлових будівель і споруд, всупереч вимогам ч. 6 ст. 120 ЗК України, незважаючи на наявність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення техдокументації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки , не виділив частку земельної ділянки відповідно до частки у праві власності на нерухомість , на якій вона розташована, в окрему земельну ділянку із присвоєнням їй кадастрового номеру, а отже не набув право власності на цю частину земельної ділянки.

Відповідач, як фактичний землекористувач, без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти за користування земельною ділянкою, право на відповідну частку частку якої набув, проте не оформив ,а тому зобов`язаний повернути ці кошти Хмільницькій міський раді, як власнику земельної ділянки. Суд не взяв до уваги, що відповідач не спростовував факту фактичного використання земельної ділянки, не надав суду доказів використання ним земельної ділянки іншої площі, ніж визначена позивачем. Крім того, суд не вказав в чому полягає недоведеність наданого позивачем розрахунку суми заявлених до стягнення коштів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою. Відповідачем також не надано доказів на спростування зазначеного розрахунку та не надано власного розрахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним і обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2020 року ОСОБА_1 є власником 21/100 часток будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 . Вказані будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 1,5252 га, кадастровий номер :00:007:0794 (а.с. 43-44).

Рішенням 20 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради №840 від 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1,5252 га, кадастровий номер :00:007:0794, розташованої по АДРЕСА_1 , для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на якій знаходиться власне нерухоме майно відповідача. Зобов`язано ОСОБА_1 протягом тридцяти днів з прийняття даного рішення укласти з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування збитків за фактичне землекористування у розмірі орендної плати до отримання правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Встановлено річний розмір втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки орієнтовною площею 0,3203 га у розмірі на 2021 рік - 27846,88 грн, а з 01 січня 2022 року - 55693,76 грн на рік, яка підлягає щорічній індексації та може змінюватись у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Уповноважено міського голову Хмільницької міської ради на укладення договору ОСОБА_1 про відшкодування збитків за фактичне землекористування (а.с. 11-13).

Станом на 11.06.2019 року нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, площею 1,5252 га, кадастровий номер :00:007:0794, розташованої по АДРЕСА_1 становить 4 420 029,60 грн (а.с. 17).

Розмір завданих Хмільницькій міській раді збитків за фактичне користування ОСОБА_1 часткою земельної ділянки, площею 3203 га по АДРЕСА_1 без належного оформлення ним правовстановлюючих документів становить 74243,34 грн (а.с. 28).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що технічна документація на земельну ділянку, площею 0, 3203 га не виготовлена, доказів звернення відповідача до позивача за виділенням земельної ділянки саме такої площі не надано, точна площа та межі земельної ділянки не визначені, а отже ця земельна ділянка не може вважатися сформованим об`єктом цивільних прав у розумінні положень статті 79-1 ЗК України. Із наданого позивачем розрахунку неможливо встановити вірність застосованих коефіцієнтів, площу та нормативну грошову оцінку землі, які зазначені як вихідні дані для розрахунку розміру орендної плати, заявленої до стягнення. Оскільки позивачем належними, достовірними та допустимими доказами не доведено розмір збитків, позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав їх необгрунтованості.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Звернувшись в суд із даним позовом, Хмільницькою міською радою заявлено вимоги про стягнення збитків, завданих фактичним використанням відповідачем земельної ділянки комунальної власності без оформлення ним відповідних правовстановлюючих документів і виділення йому належної частки земельної ділянки та виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою на частину її, право на яку він набув і дозвіл на виготовлення якої йому наданою

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, як фактичний землекористувач, який без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти за користування земельною ділянкою, зобов`язаний повернути ці кошти Хмільницькій міський раді, як власнику земельної ділянки, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 ЗК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із ч. 1,2 ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно до ч.1 ст.120 ЗК ( у редакції на час набуття ОСОБА_1 права власності на частку житлових будівель і споруд)до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 120 ЗК України ( у редакції на час набуття ОСОБА_1 права власності на частку житлових будівель і споруд) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Ч.4 ст.2 ЗУ «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки ,надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідач набув у власність конкретну частку у нерухомому майні без виділення певної частки земельної ділянки в окрему земельну ділянку із присвоєнням їй окремого кадастрового номера в той час, як відповідно до ст.120 ЗК набув право на виділення йому частини земельної ділянки, що визначається пропорційно до його частки осіб у праві власності на будівлю (споруду).

Таким чином ,право на частину земельної ділянки у набувача будівлі, споруди виникає з моменту набуття права власності на частину будівлі, споруди незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення свого права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому шляхом виділу відповідної частки в окрему земельну ділянку і підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису ,тощо).

Враховуючи належну 21/100 частку ОСОБА_1 у нерухомому майні, площа земельної ділянки, на яку він має право у процентному співвідношенні від загальної площі земельної ділянки у 1,5252 га. , становить 0,3203 га .

Рішенням 20 сесії 8 скликання Хмільницької міської ради №840 від 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1,5252 га, кадастровий номер :00:007:0794 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на якій знаходиться власне нерухоме майно відповідача.

Однак, відповідач дане рішення проігнорував і жодних дій щодо виготовлення технічної документації та отримання на підставі неї в подальшому правовстановлюючого документу на частину земельної ділянки, право на яку він набув , не вчинив.

Отже , після оформлення 19.03.2020 року права власності на 21/100 частки нежитлових будівель розташовані на земельній ділянці комунальної власності, площею 1,5252 га по АДРЕСА_1 , незважаючи на наявність дозволу власника на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу вказаної ділянки від 01.10.2021 року ,документацію на формування окремої ділянки і для її затвердження не виготовив ,договір оренди щодо неї не укладав, орендної плати не сплачує, хоча земельну ділянку використовує для розміщення нежитлової будівлі та її обслуговування.

Відповідно до ст.1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог ,зокрема, про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема , доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірною бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).

Відповідно до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, зокрема, громадяни, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року був затверджений «Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам» (далі Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття, обмеження прав, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Колегія суддів вважає, що оскільки земельна ділянка на якій розташована належна відповідачу 21/100 частка нежитлових будівель та споруд перебуває у комунальній власності, право користування (оренди) частиною якої у встановленому законом порядку відповідачем не оформлено, а користування землею є платним, ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати кошти за фактичне користування земельною ділянкою у частці , на яку він має право , її власнику - Хмільницькій міській раді. В зв`язку з тим, що з вини відповідача оплата ним не здійснювалась , він у відповідному розмірі безпідставно зберіг чуже майно ,а тому вказані кошти у вигляді неотриманих власником доходів від фактичного землекористування ( збитків) у розмірі 74 243,34 грн. підлягають поверненню останньому відповідно до ст.1212 ЦК України .

Зазначений розмір збитків встановлений спеціально уповноваженою на те комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та зафіксований у акті про визначення розміру збитків від 25.05.2022 року, що відповідає вимогам п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, а тому підстави ставити його під сумнів у апеляційного суду відсутні.

Суд на вищевказане уваги не звернув, в зв`язку з чим дійшов до безпідставного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності та необгрунтованості.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є підставними та заслуговують на увагу, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Хмільницької міської ради коштів за фактичне землекористування у розмірі 74243,34 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд невірно оцінив докази, внаслідок чого необгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмільницької міської ради Вінницької області задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.10.2022 року скасувати.

Позовні вимоги Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмільницької міської ради 74 243,34 грн коштів за фактичне землекористування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмільницької міської ради судовий збір у розмірі 6202 грн. за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.