СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1215/22

пр. № 2/759/534/23

28 лютого 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позов ОСОБА_1 до Керуючої компанії виконавчого округу Київради (Київська міська державна адміністрація "Київтеплоенерго" про захист прав споживача, визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивачка звернулась до Святошинського районного суду з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, в якому просить визнати дії Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» протиправними щодо неправомірного нарахування коштів за надання послуг з теплопостачання, зобов"язати відповідача здійснити перерахунок у зв"зку із неправомірним нарахуванням коштів за надання послуг з теплопостачання, надати дозвіл на відключення від теплопостачання, стягнути з відповідача на її користь понесені матеріальні збитки в сумі 25 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що в її квартирі відсутнє тепло, в зв"язку з чим вона неодноразово зверталася до управління інспекції самоврядованого контролю та відповідача із вимогами про відсутність теплопостачання в квартирі, що призводить до великих незручностей та матеріальних витрат, оскільки позивачка за власний рахунок придбала конвекторний кондиціонер, обігрівальні прилади, сплатила послуги спеціаліста для встановлення необхідного обладнання.

У відповіді на звернення позивачки, останній повідомлено, що власник квартири повинен за рахунок балансоутримувача здійснювати будь-які несправності і що це зумовлене неправильним розподіленням балансу теплоносія.

Позивачка зазначає, що на протязі останніх двох років змушена оплачувати послуги теплопостачання, які взагалі їй не надавалися, окрім п"яти днів у 2020 році та чотирьох днів у 2021 році. Окрім цього позивачка зверталася до відповідача із вимогою про здійснення перерахунку у зв"язку із неналежним наданням послуг з теплопостачання, але їй було безпідставно відповідачем відмовлено. У зв`язку з вищевикладеним позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 02.02.2022року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання.

05.05.2022 року на адресу суду від КП «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до правил утримання жилих будинків та прибудинкови затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від

17.05.2005№ 76, виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-водопостачання, водовідведеї каналізації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальних послуг належать зокрема послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкої (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2014 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого постачання гарячої води та централізованої складовою тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових території внутрішньобудинкових мереж житлових будинків у належному технічному стані належить до компетенції комунальних, та інших обслуговуючих організацій, а тому КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не має правових підстав втручання внутрішньобудинкових систем, відповідальність за які несе виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Отже, вирішення питання щодо усунення недоліків в роботі внутрішньобудинкової системи теплопостачання зазначеного житлового будинку не належить до компетенції КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

Письмові зверненя позивача з приводу надання послуг щодо квартири по АДРЕСА_1 на адресу підприємства не надходили.

Натомість, від позивача на електронну адресу СП «ЕНЕРГОЗБУТ» "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" надходили електронні звернення:від 07.06.2021 № Ел.3/40/2125; від 07.06.2021 № Ел.:.20.07.2021№ Ел.3/40/31866; 20.07.2021 № Ел.3/40/39495; від 10.09.2021 № Ел.18.01.2022 № Ел.3/40/3351; від 17.01.2022 № Ел.3/40/2786 на які підприємством було надано відповідні відповіді.

У відповідях на звернення позивача підприємство, зокрема, зазначало, що система централізованого опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 обладнана будинковим засобом обліку теплової енергії, який враховує всі періоди ненадання або надання не в повному обсязі централізованого опалення.

Нарахування за послугу з централізованого опалення мешканцям житлового будинку за зазначеною адресою здійснюються за фактично спожиті обсяги теплової енергії згідно з показаннями засобу обліку теплової енергії, яким обладнано наведений будинок, пропорційно опалювальній площі квартир з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно до п. 5 Порядку у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативний перерахунок за надання послуги з централізованого опалення проводиться за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії.

Тому, у зв`язку з наявністю будинкового засобу обліку теплової енергії, який перебуває у справному стані, правові підстави для здійснення перерахунку за централізованого опалення відсутні.

Непрогрівання радіаторів у квартирі може бути зумовлене неправильним розподіленням балансу теплоносія через наявність повітря у внутрішньобудинковій системі централізованого опалення та свідчить про її некоректну роботу.

Позивачу було також повідомлено, що надходження теплоносія до одних стояків квартир та відсутність в інших свідчить про розбалансування внутрішньобудинкової системи теплопостачання обслуговування якої є функцією балансоутримувача житлового будинку.

Відповідно до п. 10 Порядку 10 відключення споживачів від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання передбачено, що відключення споживачів від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання передбачено, що відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Позивачем не дотримано вимог процедури відключення власників (співвласників) будівель від централізованого опалення, відтак відповідач вважає, що позовні вимоги в частині надання дозволу на відключення від теплопостачання не підлягають задоволенню.

Позивачем не зазначено жодного доказу, який би підтверджував ступінь завданої моральної шкоди, зі змісту позовної заяви не вбачається чому позивачем сформовано саме таку суму моральної шкоди, крім того, у матеріалах справи відсутні докази завдання КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» позивачу матеріальних збитків.

Відповідно до зазначеного відповідач діяв в межах чинного законодавства і жодним чином не порушував права позивача.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду(ас.133).

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила суд їх задовольнити.

Предствник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача з підстав зазначених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, відповідно до копії паспорта громадянина України, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .

В будинку встановлений вузол комерційного обліку (тепловий лічильник), що підтверджується нарядами на включення та відомостями щодо споживання теплової енергії.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2014 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого постачання гарячої води та централізованої складовою тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових території внутрішньобудинкових мереж житлових будинків у належному технічному стані належить до компетенції комунальних, та інших обслуговуючих організацій, а тому КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не має правових підстав втручання внутрішньобудинкових систем, відповідальність за які несе виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Судом встановлено, що вирішення питання щодо усунення недоліків в роботі внутрішньобудинкової системи теплопостачання зазначеного житлового будинку не належить до компетенції КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО".

Відповідно до п. 5 Порядку у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативний перерахунок за надання послуги з централізованого опалення проводиться за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії, тому, у зв`язку з наявністю будинкового засобу обліку теплової енергії, який перебуває у справному стані, тому правові підстави для здійснення перерахунку за централізованого опалення відсутні.

Відповідно до п. 10 Порядку 10 відключення споживачів від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання передбачено, що відключення споживачів від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання передбачено, що відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Судом встановлено, що позивачем не дотримано вимог процедури відключення власників (співвласників) будівель від централізованого опалення.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 (далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП).

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено, що:

-житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

-балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

-виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

-виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

-внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;

-кількісний показник житлово-комунальних послуг - одиниця виміру для обчислення обсягу отриманої споживачем послуги, визначена відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством;

-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

-споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

-точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання;

-утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

-якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 ст.20 вказаного Закону визначено, що споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Права та обов`язки виконавця визначені ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до яких, серед іншого, віднесено: право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; вимагати від споживача своєчасного проведення робіт щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості цих робіт; обов`язки щодо забезпечення своєчасності та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; надання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартості, загальної вартості місячного платежу, структури цін/тарифів, норм споживання, режиму надання житлово-комунальних послуг, їх споживчих властивостей тощо; своєчасного проведення підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; розгляд у визначений законодавством термін претензій та скарг споживачів і проведення відповідних перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; своєчасного за власний рахунок проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Відповідно до ст.22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги виробник має право, зокрема: вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих послуг від виконавців та зобов`язаний: укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг; виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил; проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Аналогічні положення щодо прав та обов`язків споживача, виробника та виконавця визначені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі - Правила), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Крім того, п.6 вказаних Правил встановлено, що послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобовязаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця в журналі актів претензій, та перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги.

Bci перерахунки за комунальні послуги здійснюються на підставі Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення в разі ненадання їх a6o надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N.151 від 17.02.2010.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку, У разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній проводиться перерахунок за надання послуг з централізованого опалення за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії за відповідними формулами.

У разі наявності загально будинкового лічильника позивач разом з іншими мешканцями сплачують за теплову енергію відповідно до лічильника i жодні перерахунки не проводяться, що прямо передбачено вказаним Порядком №15 І.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням вищезазначеного, судом також було встановлено і підтверджено самою позивачкою в судовому засіданні,що до обслуговуючої організації, яка несе відповідальність як виконавець послуг з утримання будинків (внутрішніх інженерних мереж) позивачка не зверталася.

Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині зобов`язання вчинити дії.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000грн. та матеріальних збитків у розмірі 25 000 грн.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального(немайнового) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію" , ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Однак, позивачем не доведено, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру,за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, відповідач не має ніякого відношення та не несе ніякого причинно наслідкового зв`язку, у зв`язку з чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому з урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення моральної та матеріальної шоди задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної та матеріальної шкоди.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 1, 20, 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 322, 525, 526 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265, 280-283, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Керуючої компанії виконавчого округу Київради (Київська міська державна адміністрація "Київтеплоенерго" про захист прав споживача, визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум