ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4768/23
провадження № 2-о/753/257/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шаповалової К.В.

за участі секретаря - Лісовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження, заінтересована особа: Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження, заінтересована особа: Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка подана адвокатом Вуйкою Віктором Анатолійовичем

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/4768/23 між суддями від 23 березня 2023 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 24 березня 2023 року.

Ухвалою суду від 29 березня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судове засідання на 31 березня 2023 року на 13:45 год.

Вимоги заяви заявники мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Іванівка Сакського району Автономної Республіки Крим (тимчасово окупована територія) у заявниці народилася дитина жіночої статі; ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї також у м. Саки Автономної Республіки Крим (тимчасово окупована територія) народилася дитина жіночої статі; ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Саки Автономної Республіки Крим (тимчасово окупована територія) у заявниці народилася дитина чоловічої статі. Встановлення факту народження дітей необхідно для отримання свідоцтв про їх народження встановленого законодавством України зразка.

Заявники та їх представник у судове засідання не з`явилися, в прохальній частині заяви просили проводити розгляд справи за їх відсутності.

Від заінтересованої особи 31 березня 2023 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно із частиною другою статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

28 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, серія НОМЕР_1 . Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_4 , прізвище чоловіка - ОСОБА_5 .

Відповідно до обмінної картки пологового будинку акушерського відділення КУ Сакського ТМО, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 06 год. 40 хв. ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі, вагою 2830 гр.

19 червня 2014 року Сакським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 . Батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до виписного епікризу (з пологового відділення) Сакської районної лікарні, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 год. 45 хв. ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі.

27 вересня 2019 року Сакським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження, серія НОМЕР_3 . Батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з історії хвороби новонародженого ГБ ЧЗ Сакської районної лікарні, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила дитину чоловічої статі, вагою 3270 грн, зростом 52 см.

27 липня 2021 року Сакським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження, серія НОМЕР_4 . Батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Вказані свідоцтва про народження є юридично - недійсними, жодних правових наслідків на території України не створюють, але вказує на юридичний факт народження дітей жіночої статі та дитини чоловічої статі.

Відповідно до частин першої-другої статті 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно з статтею 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96).

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

За змістом статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно частини першої статті 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявникам для проведення державної реєстрації народження дітей.

Відповідно до частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, що міститься у справі, окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеними ті факти, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі; ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі; ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила дитину чоловічої статі.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву про встановлення факту народження дітей.

В той же час така заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 144 СК України, реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Частиною першою статті 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою.

Згідно із частиною першою статті 146 СК України, ім`я дитини визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 147 СК України, по батькові дитина визначається за іменем батька.

У частині четвертій статті 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладене, визначення імені дитини, її прізвища та по-батькові, буде здійснюватися при реєстрації народження дитини в органах РАЦС, а не судовим рішенням.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження, заінтересована особа: Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Іванівка Сакського району Автономної Республіки Крим; батько: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Ташкент, республіка Узбекистан; мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка Калінінського району Ташкентської області, республіка Узбекистан.

Встановити факт народження дитини жіночої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Саки Автономної Республіки Крим; батько: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Ташкент, республіка Узбекистан; мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка Калінінського району Ташкентської області, республіка Узбекистан.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , м. Саки Автономної Республіки Крим; батько: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Ташкент, республіка Узбекистан; мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка Калінінського району Ташкентської області, республіка Узбекистан.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя К.В. Шаповалова