ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків та судових витрат, мотивуючи його тим, що під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустаткування 09 квітня 2019 року за адресою АДРЕСА_1 , абонентом по якій є відповідач ОСОБА_2 , було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником через самовільне підключення струмоприймачів (електропроводки) до електричної мережі (дротом 4 мм2/мідь від стояка житлового будинку прихованою електропроводкою), що не належить АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», що є порушенням п.п.5.5.5, 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, про що було складено акт про порушення №001217.

Зазначали, що вказаний акт було розглянуто на засіданні комісії, на якій була присутня відповідач ОСОБА_1 , комісія дійшла висновку про доведеність факту правопорушення та здійснила розрахунок спожитої за період з 09 квітня 2016 року по 09 квітня 2019 року необлікованої електричної енергії, що склав 114 273,72 грн.

Посилаючись на те, що відповідний акт та рішення комісії не оскаржувалися відповідачами, враховуючи добровільну часткову сплату завданих збитків, просили суд першої інстанції стягнути солідарно з відповідачів суму збитків в розмірі 54 999,72 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить переглянути заочне судове рішення та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства України, або повернути справу до Жовтневого районного суду для розгляду її в іншому складі суду, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона не є власником чи зареєстрованим мешканцем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , отже не є споживачем відповідних послуг, а тому не може бути відповідачем у справі за дійсним позовом. Вказує, що суд першої інстанції проігнорував наявні в справі докази про добровільну сплату заборгованості за актом на суму 99 518,78 грн. Не звернув увагу на лист Управління Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у Дніпропетровській області, яким встановлено, що аномальна сума була скоригована та зменшена на користь відповідачів із суми 114 273,72 грн. до 39 355,84 грн. та яку підтвердив представник позивача своїм листом від 03 липня 2019 року за №33498. Порядок розрахунку такої заборгованості судом не перевірено. Позивач не мав права нараховувати заборгованість за період з 01 січня 2019 року по 09 квітня 2019 року, оскільки вже не мав на це відповідних повноважень. Вказує, що ТОВ Дніпровські енергетичні послуги є правонаступниками позивача, в той же час будь-яких претензій до відповідачів не заявляли.

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» правом на надання відзиву не скористалося.

Відповідач ОСОБА_2 з апеляційною скаргою на рішення суду не звертався, відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, що 09 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 було здійснено технічну перевірку стану електричних приладів обліку і електроустановок, під час якої було виявлено розкрадання електроенергії, самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що належить АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», поза засобом комерційного обліку електричної енергії зі зміною і порушенням схеми підключення і обліку з метою безоблікового споживання електроенергії, яке неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку та без спеціальних засобів; самовільне підключення струмоприймачів (електропроводки) до електричної мережі (дротом 4 мм2/мідь від стояка житлового будинку прихованою електропроводкою), що не належить АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», після відключення поза засобом комерційного обліку електричної енергії зі зміною і порушенням схеми підключення і обліку з метою безоблікового споживання електроенергії, яке неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку та без спеціальних засобів; самовільне підключення виконане кабелем від стояка житлового будинку до навантаження при виключеному автоматі в 40А електроенергія споживається поза приладом обліку; споживання електроенергії є, але відбувається без облікове споживання (споживання без оплати) цієї електричної енергії, що є порушенням п.п.8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, про що складено акт про порушення № 001217 від 09 квітня 2019 року (а.с.6).

18 квітня 2019 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, на підставі чого складено протокол №19/19 і прийнято рішення провести нарахування в сумі 114 273,72 грн., що відповідає пункту №3.5 за формулою №3.7 відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року №562 (а.с.15).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за жодною особою не зареєстровано.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 , що обліковується за вказаною адресою, відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_2 (а.с.20).

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за спірною адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.29).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів вину відповідачів в спричиненні збитків у зв`язку із незаконним і неправильним використанням електроенергії, сума недоплачених збитків складає 54 999,72 грн., а тому підлягають повному відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання та розподілу електричної енергії (ст. 5 Закону №2189-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно статей 7, 9 цього ж Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до пункту 2 Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 26 липня 1999 року № 1357 (далі-Правила), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до пункту 1.1.1 ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Пунктом 2.1.3. Правил встановлено, що споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.

Згідно пункту 2.1.5. Правил, договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (пункт 2.1.7 Правил).

Пунктом 5.2.1. глави 5.5 розділу V встановлено, що електропостачальник має право на отримання від споживача відшкодування збитків, пов`язаних з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності за розрахунковий період (день, місяць), відповідно до актів законодавства та умов договору та на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, іншого електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку.

Пунктом 5.5.5. глави 5.5 розділу V встановлено, що споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; 6) забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; 8) забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; 20) не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Отже, законодавство у сфері надання комунальних послуг встановлює, що відносини у сфері постачання електричної енергії виникають між її постачальником (виконавцем комунальної послуги) та її споживачем, яким є особа, якій на праві власності належить нерухоме майно до якого постачається відповідна послуга, або особа, яка зареєстрована або фактично проживає у відповідному житлі та користується відповідною послугою.

При цьому, обов`язок з відшкодування збитків, спричинених внаслідок незаконних дій, зокрема, щодо розкрадання електричної енергії, покладається виключно на споживача такої послуги, а не на третіх осіб.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що право власності на спірне нерухоме майно, до якого позивачем надавалися послуги з постачання електричної енергії, за адресою: АДРЕСА_1 , за жодною особою не зареєстроване.

В той же час, згідно наявної в матеріалах справи інформації вбачається, що за вказаною адресою фактично проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який і є фактичним споживачем комунальних послуг та на ім`я якого позивачем було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

При цьому, відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою за спірною адресою не є, оскільки її місце реєстрації визначено за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, саме ОСОБА_2 є єдиним належним відповідачем у справі, та особою відповідальною за спричинені позивачу збитки внаслідок неналежного споживання відповідної послуги.

Разом із тим, позивач звертаючись до суду із дійсним позовом, визначив відповідачами, окрім ОСОБА_2 , ще й ОСОБА_1 , яка проти пред`явлення вимог до неї заперечувала, посилаючись на те, що остання споживачем відповідних послуг не є.

За загальним правилом відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин наявності: договірних правовідносин між сторонами у справі; права у позивача і зобов`язань відповідачів у справі; заборгованості за необліковану електричну енергію за період, згідно з розрахунком у заявленому позивачем розмірі.

На час розгляду судом першої інстанції, позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту проживання відповідача ОСОБА_1 за спірною адресою та споживання відповідних послуг, сам по собі факт підписання акту про порушення не свідчить, що остання є реальним споживачем за відповідним договором про постачання електричної енергії.

Факт підписання останньою акту про порушення лише підтверджує факт перебування за спірною адресою та фіксування факту порушення за її участю та не породжує для неї будь-яких обов`язків щодо відшкодування збитків, виниклих з вини реального споживача.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про безпідставність висновків суду першої інстанції про стягнення відповідної заборгованості солідарно з відповідачів, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Щодо посилань апелянта ОСОБА_1 про необґрунтованість рішення в частині визначення дійсного розміру заборгованості за спричинені збитки, колегія суддів не може взяти їх до уваги, зважаючи на те, що відповідні доводи стосуються прав та обов`язків відповідача ОСОБА_2 , який з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції не звертався.

В той час як апелянт ОСОБА_1 зверталася із апеляційною скаргою виключно у власних інтересах, за відсутності жодного посилання про представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 , підписано апеляційну скаргу особисто нею, а тому колегія суддів не може здійснювати розгляд питань щодо іншого відповідача, який проти результатів рішення суду першої інстанції не заперечував.

У разі незгоди з рішенням суду першої інстанції, належний відповідач не позбавлений можливості здійснити оскарження відповідного рішення у разі наведення підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, виклавши при цьому власні аргументи з яких останній незгоден із відповідним рішенням.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог до неї.

Зважаючи на результат розгляду справи, а порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь ОСОБА_1 підялгають стягненню витрати, понесені нею на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1073,60 грн.

Крім того, враховуючи, що під час звернення до суду апеляційного суду із дійсною скаргою, апелянтом не було сплачено судовий збір в повному обсязі, тобто 1702,50 грн., а сплачено всього 1073,60 грн., недоплачена його сума має бути стягнути з позивача на користь держави, що складає 628,90 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року в частині задоволення позову до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та судових витрат відмовити.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь держави недоплачену суму судового збору 628,90 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 березня 2023 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.