провадження № 22-ц/824/894/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Лічманом Олександром Миколайовичем, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2021 р. приблизно о 10 год. 49 хв. на перехресті вул.Кримської та Стратегічного шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_1 та автомобіля «Лексус» д.н. НОМЕР_2 . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2 , що встановлено постановою Голосіївського районного суду м.Києва.

Відповідно до звіту про розмір матеріального збитку, складеного ТОВ «Клевер Експерт», сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «Лексус» д.н. НОМЕР_2 становить 25 873,63 гривні.

Позивач зазначає, що вона повідомила ТДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай» про настання страхового випадку, однак будь-яких виплат не відбулось.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу з врахуванням індексу інфляції, витрати за послуги експерта ТОВ «Клевер Експерт» в сумі 2 300 гривень та витрати за послуги ТОВ «ВіДІ Еліт» з огляду автомобіля та складання калькуляції ремонтних робіт в сумі 1 174,50 гривень, а всього 29 348,13 гривень.

Крім того, позивач посилається на те, що їй завдана моральна шкода внаслідок пошкодження транспортного засобу, поведінки відповідача, небажання ним добровільно відшкодувати матеріальний збиток. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5 000 гривень.

Також просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень, судовий збір в розмірі 75,35 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу ОСОБА_1 , через представника - адвоката Лічмана Олександра Миколайовича, подала апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по наданню правової допомоги в сумі 20 000 грн. або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тобто межі перегляду судового рішення відповідно до вимог апеляційної скарги визначені апелянтом лише в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначала, що судом першої інстанції було передчасно закрито підготовче провадження в справі. Наголошує, що суд першої інстанції не надав позивачці можливості заявити клопотання про залучення правонаступника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» без належного її повідомлення про закриття підготовчого провадження, не заслухавши думку позивачки з цього питання, після одного підготовчого засідання у справі.

Щодо витрат на правову допомогу апелянт вказувала, що суд першої інстанції мав стягнути з відповідача, як з винної в ДТП особи, витрати на правову допомогу в повному обсязі, які вона понесла за ввесь період розгляду справи в різних органах влади.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини справи, ціну позову 36 151,18 грн., предмет спору та те, що дана категорія справ не підпадає під процесуальну заборону передбачену ч.4 ст. 274 ЦПК України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.02.2021 р. приблизно о 10 год. 49 хв. на перехресті вул. Кримської та Стратегічного шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 , та автомобіля «Лексус» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2021 р. ОСОБА_2 було визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Лексус» д.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту про розмір матеріального збитку, складеного ТОВ «Клевер Експерт», сума вартості відновлювального ремонту автомобіля «Лексус» д.н. НОМЕР_2 становить 25 873,63 гривні.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле Авео» д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відповідно до Полісу 200121302.

17.02.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з повідомленням про настання страхового випадку.

Відомості про здійснення страхових виплат Страховиком, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, суду не надано.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, розмір завданих збитків позивачу не перевищує ліміт відповідальності страховика, встановленого законом, а відтак відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Відмовляючи в стягненні з відповідача витрат на проведення оцінки матеріального збитку ТОВ «Клевер Експерт» в розмірі 2 300 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування витрат за експертизу покладається на Страховика. Позивач не обґрунтувала необхідність визначення розміру відновлювального ремонту, проведеного ТОВ «ВіДІ Еліт», за наявності оцінки матеріального збитку та доцільність складання такої калькуляції, а отже такі витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди з врахуванням індексу інфляції, не можуть бути задоволені, оскільки вони нерозривно пов`язані з самими вимогами про відшкодування шкоди, а крім того, в даному випадку відповідачем не допущено невиконання грошового зобов`язання для застосування положень ст.625 ЦК України, оскільки його обов`язок щодо наявності підстав для відшкодування збитків встановлюється рішенням суду.

Частково задовольняючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна, а саме транспортного засобу, що належав їй на праві власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права протягом тривалого часу. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд вважав доведеним розмір моральної шкоди в сумі 3 000 гривень, який є співмірним із завданими збитками і відповідає принципу справедливості та розумності.

Крім того, зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що дійшовши висновку про часткову обґрунтованість вимог про стягнення витрат на правову допомогу, а саме, пропорційно до задоволених позовних вимог, в резолютивній частині рішення суд першої інстанції відмовив в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу в межах доводів апеляційної скарги, не може повною мірою погодитися з висновками суду першої інстанції, і вважає, що доводи апелянта в частині стягнення витрат на правову допомогу частково заслуговують на увагу.

Так, апелянт вважає, що суд першої інстанції мав стягнути з відповідача, як з винної в ДТП особи, витрати на правову допомогу в повному обсязі, які вона понесла за ввесь період розгляду справи в різних органах влади.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції, встановивши в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, що судові витрати понесені позивачем, у виді сплаченої суми судового збору та витрат на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог, оскільки зазначені витрати підтверджуються квитанцією про сплату судового збору, Договором № 06/04/2017 від 06.04.2017 р. про надання правничої допомоги, Актом виконаних робіт, в резолютивній частині рішення відмовив у стягнені з відповідача на користь позивача судових витрати, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач просила суд стягнути з відповідача судові витрати по наданню правової допомоги в розмірі 20 000 грн.

Такі витрати підтверджуються наявними в матеріалах доказами.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що позовні вимоги в даній справі задоволені судом на 8,3% (3 000 грн. х 100% : 36 151,18 грн.), а отже, розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрат на правничу допомогу, який підлягає до стягнення пропорційно розміру задоволених позовних вимог, становить 1 660 грн. 00 коп. (20 000 грн. х 8,3% : 100%).

Враховуючи наведене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення вимог.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, а саме посилання апелянта на передчасне закриття підготовчого провадження в справі апеляційний суд оцінює їх критично та до уваги не бере, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року було відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.56).

Згідно з п.п. 3-4 частини 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше, вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Положеннями ст. 198 ЦПК України передбачені підстави відкладення підготовчого засідання та оголошення перерви у підготовчому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2022 року в підготовчому засіданні у даній справі за участі представника позивача було оголошено перерву до 17 травня 2022 року для належного повідомлення третьої особи (а.с.64-65). При цьому жодних клопотань зі сторони позивача про заміну третьої особи чи уточнення позовних вимог заявлено не було.

17 травня 2022 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.70). Також в ухвалі суду було зазначено, що сторони та третя особа в підготовче засідання не з`явились, про місце, час його проведення повідомлялися належним чином (а.с.66). Клопотань, що підлягали вирішенню в ході підготовчого провадження, сторонами не заявлялося.

Уточнена позовна заява про збільшення позовних вимог була направлена позивачем до суду першої інстанції 16 серпня 2021 року (а.с.82-86).

Апеляційний суд бере до уваги, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову;

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог;

- об`єднання позовних вимог;

- зміну предмета або підстав позову.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №405/3360/17.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Ураховуючи вищевикладене, судом першої інстанції протокольною ухвалою суду від 08 вересня 2022 року (а.с.87-89) було мотивовано відмовлено у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог, як такої, що надійшла після закриття підготовчого провадження.

Поряд з цим, жодних клопотань позивача чи її представника про заміну третьої особи іншою особою матеріали справи не містять.

З огляду на таке, колегія суддів відхиляє, як неспроможні доводи апелянта щодо ненадання позивачці можливості заявити клопотання про залучення правонаступника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення та стягнення витрат на правничу допомогу частково.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 113 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Лічманом Олександром Миколайовичем, - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи судом першої інстанції, а саме: витрати на правничу допомогу в розмірі 1 660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 113 (сто тринадцять) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова