справа № 362/5181/22 головуючий у суді І інстанції Кравченко Л.М.
провадження № 22-ц/824/5785/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником - адвокатом Кекалом Володимиром Івановичем, на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області ЦМУЮ (м. Київ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року заявники звернулися до Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області ЦМУЮ (м.Київ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Роз`яснено заявнику, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області ЦМУЮ (м.Київ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись із ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом процесуального права.

У обґрунтування апеляційної скарги вказували, що, звертаючись з до суду з заявою, вони зазначали, що оригінали копій документів, доданих до заяви, знаходяться у заявників, які будуть надані суду під час розгляду заяви по суті, копії додатку завірені підписом заявника «згідно з оригіналом». Апелянти вважають, що недоліки заяви, визначені судом першої інстанції в ухвалі від 19 грудня 2022, були виконані та зазначені в уточнюючій заяві повторно. Наголошують, що також заявниками було повторно зазначено зацікавлену особу - державну нотаріальну контору та ще раз підтверджено, що вони просять встановити факт належності правовстановлюючого документу з метою отримання після померлої їх матері ОСОБА_3 свідоцтва на право власності за законом на спадкове майно.

Апелянти звертають увагу апеляційного суду на те, що окрім того ними було зазначено й причину неможливості одержання свідоцтва про право на спадщину. Щодо ч.4 ст.95 та п.п. 5, 26, 5.27. Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003p. № 55 вказували, що вони своїм підписом завірили «згідно з оригіналом» додані додатки до наданої в суд заяви.

На думку апелянтів, зазначене вище підтверджує, що суд першої інстанції повною мірою не дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку про повернення такої заяви заявникам.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Окрім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалу суду від 19 грудня 2022 року заявниками не виконано повністю.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями частини першої - третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Апеляційним судом установлено, що в грудні 2022 року заявники звернулися до Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (а.с.1-4).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області ЦМУЮ (м. Київ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Роз`яснено заявнику, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута (а.с.6-7).

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що заявниками не виконано процесуальних вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зокрема, не вказано всіх відомих відомостей про учасників та/або не вказано про відсутність відомостей про такі. Також суд першої інстанції, лишаючи заяву без руху, звертав увагу заявників на положення ст. 318 ЦПК України, ч.4 ст.95 ЦПК України й п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. №55.

На виконання вимог ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2022 року заявниками 30 грудня 2022 року до суду першої інстанції подано заяву про усунення недоліків (а.с.13-18).

Зі змісту заяви про усунення недоліків вбачається, що заявниками було зазначено про таке:

1) щодо вимог за п.2.4.3 ст. 175 ЦІК України - в поданій заяві заявники зазначили своє прізвище, ім`я, по батькові; місце проживання, поштовий індекс, номер облікової картки, номер та серію паспорта заявників, зазначені номера засобів зв`язку, відсутні засоби електронного зв`язку, зазначено згідно вимоги. Заявниками зазначено іншого учасника справи - Васильківську міську державну нотаріальну контору Київської області центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ), його адресу, засоби зв`язку, ЄДРПОУ.

2) щодо виконання вимог ст.318 ЦІК України:

- заявники просять встановити факт належності правовстановлюючого документу з метою отримання спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 спадкове майно.

- причина неможливості одержання свідоцтва про право на спадщину - зареєстрований Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 04.07.1957 року та зведений на ній будинок, який зареєстрований на праві особистої власності по АДРЕСА_1 на дівоче прізвище ОСОБА_3 , нашої матері після одруження ОСОБА_3

- докази, які надали заявники для підтвердження факту - Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою Київської області від 04.07.1957 року, за реєстровим № 3197, зареєстрованого в Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації, 14.09.1982 року в реєстровій книзі 8р. 42952 стор.282, свідоцтво про смерть нашої матері, свідоцтво про одруження наших батьків, постанова Васильківського міського державного нотаріуса від 16.11.2021року № 728/02-14, якою відмовлено про неможливість видачі свідоцтва, в якій зазначені обставини неможливості видачі свідоцтва та необхідність якого факту необхідно встановити.

3) щодо ч.4 ст.95 та п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 p. № 55 - заявники своїм підписом завірили «згідно з оригіналом» додані додатки до наданої в суд заяви.

Отже, заявниками було зазначено відомості та надано докази щодо всіх вимог, передбачених ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2022 року.

Натомість, суд першої інстанції, повертаючи заяву у зв`язку з тим, що ухвалу суду від 19.12.2022 р. заявником не виконано повністю, жодним чином не мотивував та не конкретизував, які саме недоліки заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області ЦМУЮ (м. Київ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначені ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2022 року, заявниками усунуто не було.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Апеляційний суд наголошує, що мотивованість будь-якого судового рішення в цивільному судочинстві, в цілому, забезпечує:

1) реалізацію загально визначених принципів правосуддя;

2) дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина у сфері правосуддя;

3) можливість здійснення судового контролю за законністю та обґрунтованістю рішень судів попередніх інстанцій;

4) можливість здійснення громадського контролю за якістю судових рішень, проведення їх моніторингу та врахування у практичній діяльності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, повертаючи заяву з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення цієї заяви без руху, суд першої інстанції зазначеного вище до уваги не взяв, та дійшов немотивованого та необґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення заявникам заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області ЦМУЮ (м. Київ), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Враховуючи викладене висновки суду першої інстанції є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам цивільного процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції щодо повернення заяви є необґрунтованим та невмотивованим, не відповідає нормам цивільного процесуального законодавства, тому, відповідно до положень статті 379 ЦПК України, ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Кекалом Володимиром Івановичем, на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова