Справа № 159/2107/22 Провадження № 22-з/802/20/23 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2023 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В. ,
суддів - Матвійчук Л. В., Карпук А. К.,
розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування та визначення частки в спадковому майні, за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року,
У січні 2023 року ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року позов задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , по АДРЕСА_1 , в період з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року скасовано і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_3 , права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

07 березня 2023 року до Волинського апеляційного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_3 на її користь витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн в цивільній справі переглянутій апеляційним судом.

Розгляд зазначеної заяви відповідача ОСОБА_1 проведено без виклику сторін спору.

Дослідивши зміст заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Встановлено, що представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Клімчук О. С., у судових дебатах в суді апеляційної інстанції зробив заяву про відшкодування відповідачу, інтереси якої він представляє, понесених судових витрат, докази щодо яких позивач має надати суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Із заяви про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до апеляційного суду 07 березня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 та матеріалів справи вбачається, що останньою на професійну правничу допомогу адвоката понесено витрати в сумі 5000 грн, і ця обставина підтверджується наданими і приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами: договором про надання правової допомоги від 27 червня 2022 року; попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат від 30 червня 2022 року; актом виконаних робіт від 30 червня 2022 року; квитанцією до прибуткового ордеру від 30 червня 2022 року на суму 5000 грн; прибутковим ордером від 11 листопада 2022 року. Інших доказів щодо суми витрат понесених відповідачем ОСОБА_1 на правничу допомогу матеріали справи не містять.

Отже, на думку колегії суддів, витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача частково у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та ухвалити у справі додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий

Судді