Справа № 643/6734/23
Провадження № 2/643/2753/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності , суд,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., який укладено 01.09.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.09.2021 року відповідач ОСОБА_2 власноручно склав на ім`я ОСОБА_1 в простій письмовій формі договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за умовами якого відповідач продав позивачу 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за суму еквівалентну 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США та зазначив, що претензій до ОСОБА_1 не має, кошти отримав повністю в повному обсязі. Вказаний договір було підписано також покупцем - позивачем ОСОБА_1 в день укладання цього договору відповідач ОСОБА_2 надав покупцю ОСОБА_1 копії документів на майно та примірник ключів від 1/2 частини будинку, що надало змогу останньому користуватися будинком.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За усною домовленістю сторін подальше нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу частини зазначеного будинку з надвірними будівлями мало відбутися в найближчий час після отримання продавцем ОСОБА_2 , як законним опікуном власника майна ОСОБА_3 , опіку над яким було встановлено на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 14.08.2008 (справа №2-0-289/2008 рік), дозволу Органів опіки та піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 раптово помер. Після смерті ОСОБА_3 за заявою відповідача ОСОБА_2 від 16.09.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. було заведено спадкову справу №188/2021. Однак, зі спливом визначеного законом 6-ти місячного строку для прийняття спадщини і з часу звернення відповідача до приватного нотаріуса ХМНО Харченко Л.Л. із заявою про прийняття спадщини, відповідач ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, направлених на оформлення спадщини на власне ім`я, що є свідченням ухилення з його сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу від 01.09.2021 та втратою такої можливості у зв`язку зі смертю власника майна.

Вказані обставини унеможливили реалізацію досягнутої між сторонами договору купівлі-продажу від 01.09.2021 року домовленості щодо нотаріального посвідчення договору та призводять до триваючого порушення прав покупця за цим договором - позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом .

У судове засідання позивач, ОСОБА_1 не з`явився, про судове засідання повідомлялася своєчасно та належним чином. Подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином був повідомлений про дату слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких заяв та клопотань, зокрема з процесуальних питань, про відкладення розгляду справи, чи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, до суду не подавав.

Оскільки відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, та, зважаючи на те, що позивач у заяві про проведення розгляду справи за його відсутності зазначив, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного судового рішення не заперечував , суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до частини другої статті 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

01.09.2021 року відповідач ОСОБА_2 власноручно склав на ім`я ОСОБА_1 в простій письмовій формі договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за умовами якого відповідач продав позивачу 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за суму еквівалентну 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США та зазначив, що претензій до ОСОБА_1 не має, кошти отримав повністю в повному обсязі. Вказаний договір було підписано також покупцем - позивачем ОСОБА_1 в день укладання цього договору відповідач ОСОБА_2 надав покупцю ОСОБА_1 копії документів на майно та примірник ключів від 1/2 частини будинку, що надало змогу останньому користуватися будинком.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За усною домовленістю сторін подальше нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу частини зазначеного будинку з надвірними будівлями мало відбутися в найближчий час після отримання продавцем ОСОБА_2 , як законним опікуном власника майна ОСОБА_3 , опіку над яким було встановлено на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 14.08.2008 (справа №2-0-289/2008 рік), дозволу Органів опіки та піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 раптово помер. Після смерті ОСОБА_3 за заявою відповідача ОСОБА_2 від 16.09.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. було заведено спадкову справу №188/2021. Однак, зі спливом визначеного законом 6-ти місячного строку для прийняття спадщини і з часу звернення відповідача до приватного нотаріуса ХМНО Харченко Л.Л. із заявою про прийняття спадщини, відповідач ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, направлених на оформлення спадщини на власне ім`я, що є свідченням ухилення з його сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу від 01.09.2021 та втратою такої можливості у зв`язку зі смертю власника майна.

Вказані обставини унеможливили реалізацію досягнутої між сторонами договору купівлі-продажу від 01.09.2021 року домовленості щодо нотаріального посвідчення договору та призводять до триваючого порушення прав покупця за цим договором - позивача ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 39, 328, 344 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло, право власності є непорушним.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві / ч.1 ст. 20 ЦК України, ст. 3 і 4 ЦПК України /.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9 роз`ясни, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу частини будинку в простій письмовій формі.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

ОСОБА_3 помер, а тому у позивача відсутня можливість оформити Договір купівлі-продажу з нотаріальним посвідченням.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Така ж позиція висловлена і в постанові ВСУ від 06.09.2017 року по справі N 6-1288цс17.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 317 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності -задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., який укладено 01.09.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ).

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Майстренко