Справа № 357/1288/21
Провадження № 2/357/45/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кошель Б. І.

при секретарі Нізовій А. Р.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Наталія Борисівна про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_5 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним цивільним позовом, який мотивує тим, що 09 вересня 2005 року між нею та ОСОБА_6 було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав від позивачки грошові кошти у розмірі 135 000,00 дол. США зі строком повернення до 09 вересня 2020 року. Також 08 вересня 2006 року між позивачкою та ОСОБА_6 було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав від позивачки грошові кошти у розмірі 60 000,00 дол. США зі строком повернення до 08 вересня 2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що грошові кошти за вищевказаними договорами ОСОБА_6 та його спадкоємці не повернули, а тому просить суд стягнути з відповідачів як спадкоємців ОСОБА_6 на користь позивачки 195 000,00 дол. США , що еквівалентно 5 510 797,50 грн. боргу за договорами позики від 09 вересня 2005 року та від 08 вересня 2006 року, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області замінено позивача ОСОБА_5 у справі №357/1288/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Наталія Борисівна про стягнення боргу, на належного позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1,2 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Аналогічна норма передбачена і статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», де зазначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Сполучені Штати Америки є учасником Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Частиною третьою статті 5 Конвенції передбачено якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

З анкети Сполучених Штатів Америки, розміщеної на офіційній сторінці Гаазької конференції з міжнародного приватного права в мережі Інтернет (https://www.hcch.net), зазначено, що уповноваженим органом є - Office of International Judicial Assistance Civil Division U.S. Department of Justice (Benjamin Franklin Station P.O. Box 14360 Washington, D.C. 20044, United States of America). При цьому, відповідно до статті 5 Конвенції, США вимагає, щоб документи були складені або перекладені англійською, іспанською або французькою мовами, про що також вказано в анкеті вказаної держави.

Одночасно, враховуючи, що залучений до участі у справі відповідач є нерезидентом, який не має постійного місця проживання на території України, а проживає АДРЕСА_1 , суд, для забезпечення належного повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи №357/1288/21, в якій вказана особа є відповідачем, у встановленому Конвенцією порядку, вважав за необхідне зобов`язати позивача ОСОБА_1 як зацікавлену особу, у термін до 07 березня 2023 року надати суду по три примірники належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на англійську мову позовної заяви з додатками, ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2023 року у справі № 357/1288/21 та прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів.

За таких обставин для належного повідомлення ОСОБА_4 про підготовче засідання у справі №357/1288/21 суд вважав за необхідне звернутися до компетентного органу - Office of International Judicial Assistance Civil Division U.S. Department of Justice (Benjamin Franklin Station P.O. Box 14360 Washington, D.C. 20044, United States of America) із судовим дорученням про вручення ОСОБА_7 судових документів.

Враховуючи вище викладене та заслухавши думку сторін, суд ухвалою від 07 лютого 2023 року зобов`язав позивача ОСОБА_1 у термін до 07 березня 2023 року надати суду по три примірники належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на англійську мову позовної заяви з додатками, ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2023 року у справі № 357/1288/21 та прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів для належного повідомлення відповідача ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965; зобов`язав позивача ОСОБА_1 направити копію позовної заяви з додатками на адресу ОСОБА_4 , докази чого надати суду.

У зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу запитуваної держави Сполучених Штатів Америки, провадження у справі №357/1288/21 підлягало зупиненню на підставі п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року провадження у даній справі поновлено.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача направив клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість у іншому судовому процесі, при цьому будь яких доказів на підтвердження цього суду не надав, у зв`язку з чим протокольною ухвалою суду від 06 квітня 2023 року неявка позивача в підготовче судове засідання визнана неповажною та у задоволенні клопотання представника позивача відмовлено.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник в підготовче судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідачка направила заяву про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.9 ст. 257 ЦПК України, одночасно просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Третя особа в підготовче судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

За змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави..

Відповідно до ст.121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Відповідно до вимог частини 1, 2 та пунктів 4 та 5 частини 5 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом та запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункти 1, 2, 4 частини третьої статті 129 Основного Закону України).

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права (див. абз. 5, 6, 7 Рішення Конституційного Суду України від 12.04.2012 року у справі № 1-10/2012).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010).

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено застосування судом як джерела права Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вищевказані витребувані у позивача документи необхідні для вирішення спору, оскільки лише після їх отримання суд матиме можливість звернутись із судовим дорученням про надання правової допомоги до Центрального Органу запитуваної Держави Сполучених Штатів Америки в порядку, визначеному Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах з метою належного повідомлення співвідповідача у справі ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи.

Станом на 28 березня 2023 року (дата поновлення провадження у справі) витребувані судом документи позивачем суду не надані, обставини, які б перешкоджали позивачу виконати вимоги ухвали суду не наведені.

04 квітня 2023 року представником позивача через канцелярію суду на виконання ухвали суду від 07 лютого 2023 року надано три примірники нотаріально засвідчених перекладів на англійську мову позовної заяви з додатками, ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2023 року у справі № 357/1288/21 та прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів для належного повідомлення відповідача ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи.

Натомість, як вбачається із долучених представником документів, ухвала суду від 07 лютого 2023 року виконана лише частково, а саме: позивачем ОСОБА_1 не проведено оплати за вручення документів відповідачу у розмірі, визначеному запитуваною Державою та не направлено копію позовної заяви з додатками на адресу ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що вказана поведінка позивача свідчить про умисне ухилення від виконання обов`язків покладених на нього ухвалою суду від 07.02.2023 року з метою свідомого затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами, що позбавляє суд можливості вчинити дії щодо вручення співвідповідачу як іноземній особі документів у передбачений Конвенцією спосіб, тобто належним чином повідомити цю особу про розгляд справи № 357/1288/21, що в свою чергу позбавляє можливості співвідповідача у справі бути завчасно обізнаним та ознайомленим з матеріалами справи, визначитися з правовою позицією по справі та підготувати відповідні аргументи та процесуальні документи на підтвердження своїх міркувань та заперечень.

При цьому, суд зазначає, що доказів поважності причин невиконання вимог суду позивачем надано не було, так само і клопотань про продовження процесуального строку для надання витребуваних судом документів від позивача до суду не надходило.

У даному випадку суд зауважує, що право на доступ до суду, яке гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кореспондується з обов`язками учасників справи дотримуватись процесуального законодавства та добросовісно користуватись своїми процесуальними правами, про що зазначено у частині 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_9 проти України").

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду в зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

За висновками суду неподання витребуваних судом документів перешкоджають подальшому розгляду справи, зокрема, вчиненню дій щодо повідомлення співвідповідача ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про розгляд справи, з`ясуванню питань, визначених ч.2 ст. 190 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що саме позивач ініціював даний судовий процес, однак не виконав вимоги суду до цього часу, не надавши без поважних причин витребувані судом документи, не виконавши зобов`язання покладених на нього відповідною ухвалою суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Наталія Борисівна про стягнення боргу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б. І. Кошель