Справа № 496/4336/22
Провадження № 2/496/611/23
27 квітня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Касьяненко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банка «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але в прохальній частині позову просила справу розглянути за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується конвертом та поштовим повідомленням яке направлялось за місцем реєстрації відповідача. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надано.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріли справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ АБ «Укргазбанк» з метою отримання споживчого кредиту, у зв`язку з чим, 18.03.2019 року нею була підписана Заява-Договір № 2019/І_С/197-000872 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи.
Підписавши заяву-договір клієнт приєднався до умов кредитного договору № 2019/ОВР/197-000536.
Пунктом 2.1. Заяви-Договору передбачено, що ця Заява-Договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/Пакетів (що всі розміщені на сайті банку), є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк» та Клієнтом.
Сторони погодили, що кредит надається на споживчі цілі у розмірі 10 000 грн., відсоткова ставка складає 36,00 % та 48,00 % на прострочену заборгованість. ОСОБА_1 підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування ( в т.ч. з іншими пропозиціями Банку) та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданими виходячи із обраних нею умов кредитування.
Також, відповідачем була підписана довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
ОСОБА_1 отримала платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується її підписом у відповідній розписці.
31.01.2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» було надіслано на адресу ОСОБА_1 вимогу № 129/4004/2022 про повернення кредиту у тридцятиденний строк з моменту її отримання, яка нею була отримана 15.02.2022 року, про що свідчить поштове відправлення, повернуте на адресу банку.
З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого ОСОБА_1 , виданою за період з 18.03.2019 року по 04.08.2022 року вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши клієнту картковий рахунок та надав у користування кредитні кошти.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як зазначено у ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Як визначено ч. 2 цієї статті, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як роз`яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
З аналізу наведених правових норм права можна зробити висновок, що у разі порушення умов договору щодо внесення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором від 18.03.2019 року та у зв`язку із неналежним виконанням боржником його умов, у позивача, як кредитора, за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом (простроченим), та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 2481,00 грн., витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтверджені.
Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 625, 626, 628, 629, 638, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 9, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-282, 284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банка «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 05.05.2023 року.
Суддя М.Л. Пасечник