РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Сідорової А.В.,

справа № 333/1653/21

провадження № 2/333/89/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Солтіс Ірина Володимирівна

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвокат Вишнякова Ірина Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, в режимі відеоконференцзв`язку, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі з а текстом Позивач) звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом Відповідач) про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

З 2010 року між Позивачем та Відповідачем склалися фактичні шлюбні відносини без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти зареєстровані та мешкають разом із Позивачем. З березня 2016 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, Відповідач почав проживати окремо. У квітні 2016 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дітей (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого Відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 4800,00 грн. у місяць на обох дітей до їхнього повнолітня. Відповідач нерегулярно сплачував грошову допомогу. З 20 серпня 2020 року Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей, через що позивач звернулася до суду. З посиланням на норми чинного законодавства та на вищевикладене, а також те, що Відповідач не сплачує аліменти, як то передбачено договором про сплату аліментів на дітей, поряд з цим є працездатною особою, може та повинен сплачувати аліменти позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі на кожну дитину по 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнає обставини спільного проживання разом з Позивачем без реєстрації шлюбу, народження дітей під час спільного проживання, укладення договору про сплату аліментів на дітей. Відповідач посилається на те, що він регулярно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати своїх дітей, брав участь у додаткових витратах на дітей. Умови Договору виконувалися ним в повному обсязі. За можливості він сплачував позивачці аліменти на дітей в розмірі, що перевищував суму, передбачену Договором. З вересня 2020 року у зв`язку з складним матеріальним становищем, Відповідач перестав мати змогу регулярно та в повному обсязі сплачувати аліменти, передбачені Договором, що викликано відсутністю власного житла, необхідність оренди житла, неотриманням з липня 2020 року заробітної плати, аліменти сплачувалися ним, однак не в розмірі та не в строки, обумовлені Договором. Також, відповідач зазначає про те, що він від інших шлюбів має ще двох інших дітей, яким також намагається надавати матеріальну допомогу.

З посиланням на вказане, а також те, що договір між сторонами про сплату аліментів на утримання дітей є діючим на сьогоднішній день, жодні зміни чи доповнення до нього не вносилися, у встановленому законом порядку він не припинявся, недійсним не визнавався, Відповідач у відзиві просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Інших заяв по суті від сторін не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 25.03.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.

06.07.2022 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Солтіс І.В. про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог.

25.10.2022 року ухвалою суду підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позиція сторін по справі, заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги позову не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, з огляду на їх безпідставність з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися фактичні сімейні відносини, без державної реєстрації шлюбу.

Вказано обставина визнана Відповідачем у відзиві, а тому силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.

Під час фактичних сімейні відносини, без державної реєстрації шлюбу у сторін народилися спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 22 грудня 2011 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 20 січня 2015 року.

Відповідно до довідки №04-28/3-3079, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 05 березня 2021 року, донька ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №04-28/3-3080, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 05 березня 2021 року, донька ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає їх мати ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою №04-28/3-2942, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 03 березня 2021 року.

З березня 2016 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, що визнано відповідачем у відзиві, а тому вказані обставини силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

13.04.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про сплату аліментів на дітей, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В.

За п. 1.1, 2.1., 2.2. вищевказаного договору ОСОБА_2 зобов`язується сплачувати щомісяця на утримання дітей аліменти у загальному розмірі 4800,00 грн., до досягнення кожним з дітей повноліття. Порядок та строки сплати аліментів визначені в п. 2.3 вищевказаного договору.

Підставою звернення Позивача до суду стало те, що Відповідач перестав добровільно сплачувати аліменти за договором від 13.04.2016 року, у нього наявна заборгованість.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України).

Згідно статті 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Нормою частини 2 статті 189 СК України передбачено, що у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи положення ст.ст. 8, 9 СК України, та виходячи з правової природи, змісту, нормативних підходів до форми, порядку укладення, зміни і припинення договору про сплату аліментів на дитину, даний договір є різновидом цивільних договорів у сімейному праві Україні.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку та посвідчено у нотаріуса.

Стаття 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 4.1 та 4.2 Договору передбачено, що даний договір вступає в законну силу (набуває чинності) з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту досягнення молодшою дитиною вісімнадцятирічного віку, а саме до 28.12.2032 року (п.4.1 Договору). Будь-які зміни та доповнення до даного Договору, вносяться сторонами виключно за їх взаємної згоди, та викладаються у письмовому вигляді окремими додатковими угодами або протоколами до Договору, які є невід`ємними його частинами, та підлягають нотаріальному посвідченню (п.4.2 Договору).

Як було встановлено в судовому засіданні, даний договір сторонами не змінювався, не розривався та на теперішній час є дійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що, оскільки сторонами укладено нотаріальний договір, який регулює аліментні зобов`язання, він є чинним, не визнаний недійсним та не розірваний, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 51, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва