Справа № 683/3879/22
15 березня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Андрощука Є.М.
з участю секретаря Градомської Д.Р.
прокурора Манзелевський Ю.В.
представника третьої особи ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Старокостянтинові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький про витребування земельної ділянки,-
30 грудня 2022 року заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький про витребування земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що земельна ділянка загальною площею 408 га, яка знаходиться на території м.Старокостянтинів Хмельницької області, отримана за рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради народних депутатів Хмельницької області від 10.06.1980р. №109, належить до земель оборони в силу положень Закону України «Про використання земель оборони», а також положень ст.70 ЗК УРСР від 18.12.1990р. та ст.77 ЗК України від 25.10.2001р., відповідно до яких землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.77 ЗК України (у редакції чинній з 01.01.2013р.) землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.
Отже, перебуваючи у складі указаної комісії, Старокостянтинівська міська рада була достовірно обізнаною щодо місцезнаходження та встановлених меж земель оборони відповідно до Державного акта на право користування землею серії Б №041671 від 1980 року, які розташовані на території м.Старокостянтинів Хмельницької області.
Разом з цим, 05 січня 2018 року під час 26 позачергової сесії Старокостянтинівською міською радоюVII скликання прийнято рішення №5/26/VII про інвентаризацію земель, які входять до складу земель оборони на підставі державного акта серії Б №041671 від 1980 року, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак, як земель комунальної власності.
У подальшому, на підставі прийнятого органом місцевого самоврядування зазначеного вище рішення приватним підприємством «Земельно-аграрний центр «Карат» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності по АДРЕСА_1 , в тому числі, включивши до їх складу землі оборони, які на підставі указаного державного акта належать державі та перебувають в постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький.
11 липня 2018 року Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області VII скликання прийнято рішення №44/29/VII, яким визначено проведення впорядкування земельної ділянки площею 11,5 га, розташованої по АДРЕСА_1 , присвоївши їй адресу: АДРЕСА_2 , а також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно вказаної земельної ділянки площею 11,5 га.
Як наслідок незаконного відчуження земель оборони, рішенням Старокостянтинівської міської ради від 03.07.2020 №9 п.26/41/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення відповідачу, вказаної земельної ділянки площею 1000 кв. м., з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надано її безкоштовно у власність ОСОБА_2 .
Внаслідок прийняття Старокостянтинівською міською радою, вищевказаних рішень із державної власності вибула частина земель оборони із загальної площі 61,1667 га військового містечка № НОМЕР_1 на користь відповідача площею 1000 кв.м., якій присвоєно кадастровий номер та поштову адресу у м.Старокостянтинові, оформленою приватною формою власності, без відповідної згоди Міністра оборони України та рішення Кабінету Міністрів України.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з вищевикладених підстав.
В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги підтримала повністю, просла їх задовольнити, з вищевикладених підстав.
В судове засідання представник позивача Міністерства оборони України не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Заслухавши думку прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, частиною першою статті тринадцять 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Аналогічна норма закону передбачена ч.2 ст.3 Земельного кодексу Української РСР №2874а-07 в редакції від 14.10.1977р., якою визначено, що земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування. Дії, які в прямій або прихованій формі порушують право державної власності на землю, забороняються.
Положеннями ст.19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Положенями ст.84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі оборони.
А ст.77 ЗК України передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
Згідно з ч.2 ст.14 ЗУ «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
Положеннями ст.6 ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.
Згідно з ст.1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
Отже оскільки землі оборони перебувають лише у користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України, відповідно до ст.142 ЗК України, тому виключно лише Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони, шляхом прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області №109 від 10 червня 1980 року Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, видано державний акт на право користування землями, які розташовані на території м.Старокостянтинів Хмельницької області серії Б №041671 від 1980 року загальною площею 408 га для державних потреб (а.с.30-35).
Разом з тим Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970р. втратив чинність з 15.03.1991 у зв`язку з набранням чинності Земельним кодексом Української РСР від 18.12.1990 № 561-ХІІ.
Натомість згідно з п.5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18.12.1990 зазначено, що рішення про надання і вилучення земельних ділянок, прийняті до 15.03.1991р. відповідними органами в межах їх компетенції, але не виконані на час введення Земельного Кодексу Української РСР в дію, підлягають виконанню відповідно до вимог Кодексу; громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.
Отже на момент введення в дію ЗК Української РСР від 18.12.1990р. №561-ХІІ, вказана земельна ділянка була в користуванні Хмельницької КЕЧ району та використовувалась для державних потреб.
При цьому, відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЗК Української РСР №561-ХІІ за цільовим призначенням всі землі Української РСР поділяються, зокрема, на землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення.
Згідно з ст.70 ЗК Української РСР від 18.12.1990 землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил і внутрішніх військ.
Частиною другою статті сімдесятої ЗК України №561-ХІІ встановлено, що порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством Української РСР.
У зв`язку з даними вимогами Закону наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року за №483 затверджено «Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями».
Згідно з п.45 Положення передбачено, що передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.
З аналізу, вказаних норм вбачається, що передача місцевим органам влади території, яка перебувала у державній власності, отримавши у подальшому статус «земель оборони», повинна здійснюватись за нормативно детермінованою процедурою, яка встановлювала необхідність отримання згоди Міністра оборони України.
Таким чином, земельна ділянка загальною площею 408 га, що знаходиться на території м.Старокостянтинів Хмельницької області та отримана за рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської районної Ради народних депутатів Хмельницької області від 10 червня 1980 року за №109, належить до земель оборони в силу положень указаного Закону, а також положень ст.70 ЗК УРСР від 18.12.1990 та ст.77 ЗК України від 25.10.2001, відповідно до яких землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
При цьому, ч.3 ст.388 ЦК України визначено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Таким чином, перебуваючи у складі указаної комісії, Старокостянтинівська міська рада була достовірно обізнаною щодо місцезнаходження та встановлених меж земель оборони відповідно до Державного акта на право користування землею серії Б №041671 від 1980 року, які розташовані на території м.Старокостянтинів Хмельницької області.
Разом з цим, судом встановлено, що 05 січня 2018 року під час 26 позачергової сесії Старокостянтинівською міською радоюVII скликання прийнято рішення №5/26/VII про інвентаризацію земель, які входять до складу земель оборони на підставі державного акта серії Б №041671 від 1980 року, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак, як земель комунальної власності (а.с.44).
На підставі прийнятого органом місцевого самоврядування зазначеного вище рішення приватним підприємством «Земельно-аграрний центр «Карат» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності по АДРЕСА_1 , в тому числі, включивши до їх складу землі оборони, які на підставі указаного державного акта належать державі та перебувають в постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький.
11 липня 2018 року Старокостянтинівською міською радою Хмельницької області VII скликання прийнято рішення №44/29/VII, яким визначено проведення впорядкування земельної ділянки площею 11,5 га, розташованої по АДРЕСА_1 , присвоївши їй адресу: АДРЕСА_2 , а також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель житлової та громадської забудови комунальної власності стосовно вказаної земельної ділянки площею 11,5 га. (а.с.45).
Таким чином, внаслідок прийняття Старокостянтинівською міською радою рішень від 05.01.2018 №5/26/VII, від 11.07.2018 №44/29/VII та від 03.07.2020 №9 п.26/41/VII із державної власності вибула частина земель оборони із загальної площі 61,1667 га військового містечка № НОМЕР_1 на користь відповідача площею 1000 кв.м., якій присвоєно кадастровий номер та поштову адресу у м.Старокостянтинові, оформленою приватною формою власності, при тих обставинах, що спірна земельна ділянка є частиною земель оборони, які призначались для використання Міністерством оборони України та її структурними підрозділами для потреб оборони за призначенням та для забезпечення повсякденної (постійної) діяльності, утримання та охорони, а Кабінетом Міністрів України відповідне рішення за поданням Міністерства оборони України про припинення права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_4 , площею 61,1667 га, яка відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії Б №041671 від 1980 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району, належить до державної власності земель оборони, які перебувають у постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький для державних потреб не приймалось (а.с.180-183).
Разом з тим, нормами ст.346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника, у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами і у таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, що є належним способом захисту.
Також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2481 грн. судових витрат сплаченого збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2 на користь користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 2481 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Хмельницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону, місцезнаходження: 29000, вул.Пилипчука, 65, м.Хмельницький, Хмельницької обл., .

Позивач: Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, Повітрофлотський проспект, 6, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький, місцезнаходження: 29000, вул.Героїв АТО 3/1, м.Хмельницький, .

Повне рішення складено 20 березня 2023 року.

Суддя Є.М. Андрощук