Номер провадження: 22-ц/813/4833/23
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Склярська І. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П.,

секретар Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2022 року (повний текст якого складено 05 січня 2023 року) під головуванням судді Косіциної В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування за законом,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить

- усунути ОСОБА_3 від спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 усього належного йому майна та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 908 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 10/400 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку він набув при спадкуванні після смерті своєї матері, як обов`язкової частки у спадковому майні.

За життя ОСОБА_4 за станом здоров`я не міг самостійно пересуватися, потребував лікування, матеріальної та іншої допомоги.

Спадкоємцями є: його донька ОСОБА_3 (перша черга спадкування) та ОСОБА_5 (друга черга спадкування).

Після смерті ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за якою 06.07.2021 була відкрита спадкова справа № 31/2021.

В подальшому, ОСОБА_2 також звернулася до цього ж нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

В 2009 році ОСОБА_4 становлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, після чого у 2010 році останній втратив працездатність, також мав наркотичну залежність, що з урахуванням стану здоров`я позбавило його можливості працювати.

У 2010 році спадкодавець та матір відповідача ОСОБА_6 припинили спільне проживання, внаслідок чого ОСОБА_4 почав проживати спільно зі своєю сестрою позивачем ОСОБА_2 у квартирі (умовний номер 7), розташованій на 2-му поверсі домоволодіння АДРЕСА_1 , повністю перебуваючи на її утриманні, а відповідач разом з матір`ю у літній кухні.

Приблизно з 2013 року відповідач змінила місце проживання, за місцем проживання батька не з`являлася, спілкування з ним уникала, станом його здоров`я не цікавилася, не приймала участі в його утриманні та лікуванні; не надавала спадкодавцеві необхідної матеріальної допомоги та моральної підтримки, нехтуючи, передбаченим ст. 172 СК України, обов`язком піклуватися про батька, надавати йому допомогу та проявляти турботу, попри наявності у нього хронічних вад здоров`я. Відповідач змінила навіть прізвище та ім`я з ОСОБА_7 на ОСОБА_3 , тим самим демонструючи нехтування та неповагою до рідного батька, спадкодавця.

Наведені обставини у сукупності з наданими доказами є підставою для усунення відповідачки від спадкування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування за законом - залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції не повно та не об`єктивно дослідив всі обставини справи, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на помилкову оцінку доказам свідків, не врахування показів свідків, які є доказами в обґрунтування заявлених вимог, а також не надання належної оцінки письмовим доказам, наданим позивачем на доведення вимог позову.

(2) Позиція інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Зазначає, що для задоволення позовних вимог, судом першої інстанції встановлена відсутність сукупності наведених у ч. 5 ст. 1224 ЦК України умов. Доведено, що відповідач не мала можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки навчалася та перебувала на утриманні своєї матері, за життя її батько не звертався до неї за матеріальною допомогою, спадкоємець не був у безпорадному стані, потреба у допомозі саме від відповідачки позивачем не доведена.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

2.Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, щопозовні вимоги є безпідставними і не обґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1964 (т. 1 а.с. 10).

ОСОБА_4 інвалідність третьої групи мав з вересня 2009 по жовтень 2013 року.

Протокол (карта) патологічного дослідження № 63 від 12 лютого 2021 року має клініко-паталогоанатомічний епікриз з якого вбачається, що в анамнезі гепатит С, цироз печінки, ін`єкційна наркоманія, зі слів хворого останній прийняв ін`єкційні наркотики біля 2 тижнів тому. Хворий мав затяжний інфекційний ендокардит з ураженням аортального та трикуспідального клапанів з наявною фоновою патологією у виді наркомані і цирозу печінки.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 10/400 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності.

Відповідач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в силу вимог ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом (т. 1 а.с. 81 та зв.а.с.).

Позивач ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_4 , яка в силу ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцем другої черги за законом (т. 1 а.с. 91).

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Верезуб К.О. відкрита спадкова справа № 31/2021 (т. 1 а.с. 76-106).

За життя ОСОБА_4 заповіт не склав.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої- п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина п`ятя статті 1224 ЦК України).

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2023 року у справі № 467/350/21 (провадження № 61-19847св21) зазначено, що:

«для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанова від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц (провадження № 61-6290св21), від 06 жовтня 2021 року у справі № 741/1714/18 (провадження № 61-5519св21), від 21 жовтня 2021 року у справі № 766/14057/17 (провадження № 61-6003св21), від 19 травня 2022 року у справі № 132/2991/20 (провадження № 61-9112св21)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року в справі № 156/1111/20 (провадження № 61-10814св22) вказано, що:

«правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними і не обгрунтованими, оскільки позивачем не доведена сукупність, визначених нормою матеріального закону, умов для усунення відповідачки від права на спадкування.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 мав стійку довготривалу залежність від вживання психотропних засобів, наявність якої підтверджується не лише медичною документацією, а й показаннями як позивача та відповідача, так і свідків. Надана суду та оцінена ним медична документація щодо спадкодавця, покази свідка лікара «КНП «МКЛ № 11» ОМР не підтверджують перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу допомозі саме від доньки ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції встановлена та знайшла своє документальне підтвердження та обставина, що ОСОБА_3 у період з 01.09.2015 по 30.06.2021 навчалася на денній формі у закладі вищої освіти за медичною спеціальністю, повністю перебуваючи на утриманні своїй матері, ОСОБА_6 ; надані довідки про доходи № 90, 91, 93, 94, 95, 96, свідчать, що за період з 2016 по 2021 рр. ОСОБА_3 не було нараховано доходу.

За наведених обставин, суд дійшов правильного висновку, що відповідач не мала матеріальної можливості утримувати свого батька, сама потребуючи сторонньої матеріальної допомоги.

Крім того, суду не було надано доказів на підтвердження того, що спадкодавець за життя звертався до відповідачки за матеріальною допомогою для забезпечення його потреб, а відповідачка свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивачка не довела обставин для застосування положень частини п`ятої статті 1224 ЦК України, на які посилалася в обґрунтування своїх вимог, та які б давали підстави вважати, що відповідачка мала можливість надання спадкодавцю допомоги, умисно ухилялися від її надання своєму батьку, а останній перебував в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребував такої допомоги від ОСОБА_3 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, належну оцінку яким надав суд першої інстанції.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права без змін.

Щодо судових витрат

Судові витрати, понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу, з підстав залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374-375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 травня 2023 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Базіль

Л.П. Воронцова