РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/18627/21

Провадження № 22-ц/4815/41/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і довічно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є батьком відповідача. Відповідач допомоги в його утриманні не надає та не піклується про нього. Він самостійно здійснює купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, ліків, інших товарів першої необхідності. Самостійно оплачує усі комунальні послуги. Відповідач проживає з матір`ю, дітей чи дружини на утриманні не має. Також вказує, що ніколи не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до відповідача, сплачував аліменти. Враховуючи те, що він є непрацездатною особою, досяг пенсійного віку, отримує пенсію за віком, має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, перешкод, за яких син може бути звільнений від обов`язку утримувати батька не існує, вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатного батька.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що судом не враховано потребу позивача у витратах на лікування та сплату комунальних послуг.

Зазначає, що не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, відвідував свого сина в дитинстві, купував йому іграшки для духовного і фізичного розвитку.

Стверджує, що судом не надано належної оцінки всім обставинам справи зокрема тому, що протягом 1988-1993 років Позивач сплачував аліменти на утримання свого сина.

Також доводить, що розмір пенсії не дає йому можливість забезпечити достатній рівень життя. Інших джерел доходу в позивача немає.

Враховуючи непрацездатність позивача, скрутне матеріальне становище, відсутність інших джерел доходу вважає що позовні вимоги доведені, тому рішення підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує наведені у ній доводи, просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, довічно з 20.09.2006 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки про доходи, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Рівненському об`єднаному управлінню ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2021р. по 30.06.2021р. складає 17612,74 грн.

Згідно довідки КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Північний" від 10.08.2021, ОСОБА_1 хворіє, діагностовано: гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, стенокардія, серцева недостатність, гастрит в стадії ремісії, цукровий діабет ІІ типу, дифузний зоб, дисциркулярна енцифалопатія ІІ ступеня, остеохондроз грудного відділу хребта.

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 25.10.2021 ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 25.10.2021 ОСОБА_1 є орендодавцем земельної ділянки кадастровий номер :03:006:0063, площею 0,6356 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Хмельницька область, Славутський район, Варварівська с/р.

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 25.10.2021 ОСОБА_1 є орендодавцем земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0218, площею 0,6535 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, Пліщинська с/р.

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 25.10.2021 ОСОБА_1 є орендодавцем земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0703, площею 0,2961 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, Пліщинська с/р.

Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.04.2018 року ОСОБА_1 (Продавець) продав, а ОСОБА_3 (покупець) прийняв у власність житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0435га. Продаж вчинено за 49000 грн.

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № від 25.10.2021 ОСОБА_1 на праві приватної власності належав житловий будинок в с. Голки Славутського району Хмельницької області, який був відчужений ним згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2011

Статтею 202 Сімейного кодексу України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов`язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у гл. 17 Сімейного кодексу України "Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання".

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України).

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Однак, в порушення вимог законодавства, позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, а саме, що він потребує додаткової матеріальної допомоги та немає інших доходів зокрема від здачі в оренду належних йому земельних ділянок, заощаджень з продажу будинків.

Не підтверджено, що обсяг витрат на лікування перевищує реальні доходи позивача.

Покликання позивача в апеляційній скарзі на сплату комунальних послуг, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач має право на призначення житлової субсидії.

Доводи апеляційної скарги про те, що протягом 1988-1993 років сплачувались аліменти не є достатніми для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи скарги позивача фактично зводяться до незгоди апелянта із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Хилевич С.В.

Шимків С.С.