Дата документу 10.04.2023
Справа № 334/2197/23
Провадження № 2/334/1324/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участю секретаря - Прийменко А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, в якому вказав, що відповідач є споживачем послуг у приміщенні АДРЕСА_1 .

Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів являється виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові .розподільчі системи.

Концерн «МТМ» у період з листопада 2021 року по січень 2023 року надав послуги з постачання теплової енергії на суму 10929,56 гривень.

Споживачем за вказаний період не здійснено оплату за надані послуги.

Станом на день подачі позову до суду сума заборгованості за вказаний період складає 10929,56 гривень.

Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони.

Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно.

Таким чином, оскільки відповідач не здійснював у належному обсязі оплату за використані послуги, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 10929,56 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги та витрати по сплаті судовому збору.

Представник позивача при звернення до суду в позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін з винесенням заочного рішення, якщо будь ким із сторін не поданого іншого клопотання.

Ухвалою № 334/23197/23 від 24.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про закриття провадження по цій справі, у зв`язку із тим, що відповідачем здійснено оплату заборгованості повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування № 4425 від 25.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 325287979 від 09.03.2023 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», у м. Запоріжжі з 01.04.2011 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Статутом Концерну «МТМ» зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну.

Концерн «МТМ» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в приміщення АДРЕСА_1 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем було відпущено теплову енергію за період з листопада 2021 року по січень 2023 року на суму 10929,56 гривень, що підтверджується розрахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача та рішенням Запорізької міської ради про початок опалюваного сезону. Відповідач протягом вказаного період не виконував свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергії, не здійснив оплату за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 10929,56 гривень.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Концерном «МТМ» було направлено лист відповідачу щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії, однак договір між сторонами не укладено.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою центральної системи теплопостачання всього будинку, в якому воно розташоване, що свідчить про користування теплом в приміщенні відповідача.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг з постачання теплової енергії належного їй приміщення призвело до утворення заборгованості перед позивачем в сумі 10929,56 гривень.

Водночас, представник позивача просить закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, посилаючись на те, що відповідач сплатила суму заборгованості.

Щодо клопотання представника позивача про закриття провадження у цій справі, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження 61-1807св20) та від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

З огляду на те, що відповідач погасила заборгованість після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим Концерн «МТМ» на час розгляду справи судом не має майнових претензій до відповідача, клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що до суду представником позивача не було подано заяву про відмову від позову, на час ухвалення рішення заборгованість відповідачем сплачена у повному обсязі, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями: 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

У задоволенні позовної заяви Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: 69091, м.Запоріжжя, бульвар Гвардійський, буд. 137, адреса для листування:адреса для листування: 69035, м.Запоріжжя, вулиця Незалежної України, буд. 82А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Ісаков Д.О.