Справа № 570/4364/22
провадження № 4-с/570/2/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю скаржника ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Шміда В.В.,

представника ДВС Покальчук Л.В.,

представника АТ "Райффайзен Банк" Сандуляк С.А.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10/ цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що державний виконавець безпідставно наклав арешт на належний ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок з лазнею, перукарнею та кафетерієм), що АДРЕСА_1 , скаржник у поданій до суду 14 листопада 2022 року скарзі просить

- визнати дії державного виконавця Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) по продовженню виконавчого провадження B N67057763, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Рівненським районним судом Рівненської області від 27 жовтня 2010 року в справі N2-971/10 про звернення стягнення на заставлене майно згідно договору іпотеки N014/89-07/230 від 01 червня 2007 року нерухоме майно: об?єкт незавершеного будівництва (житловий будинок лазнею, перукарнею та кафетерієм), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - протиправними.

- зобов?язати державного виконавця Рівненського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Львів) винести постанову, якою завершити виконавче провадження №67057763, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Рівненським районним судом Рівненської області від 27 жовтня 2010 року в справі №2-971/10 про звернення стягнення на заставлене майно згідно договору іпотеки №014/89-07/230 від 01 червня 2007 року нерухоме майно: об?єкт незавершеного будівництва (житловий будинок з лазнею, перукарнею та кафетерієм), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та застосувати наслідки закінчення виконавчого провадження, передбачені ст.40 Закону України «Прс виконавче провадження».

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 підтримав скаргу повністю і по аналогічних мотивах.

По суті спору показав, що в жовтні 2021 року йому відмовлено установою банку у здійсненні розпорядженням належних йому грошових коштів на відповідному рахунку. Підставою відмови слугувало наявність арешту, накладеного органом державної виконавчої служби. Здійснивши моніторинг сайту Міністерства юстиції України, стало відомо, що Рівненським районним відділом державної виконавчої служби y Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрите виконавче провадження №67057763, яке він вважає незаконним.

Представник скаржника адвокат Віталій Шмід, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що нa сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться двоповерховий житловий будинок з лазнею, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 січня 2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Корнинської сільської ради від 27 грудня 2007 року №317, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 04 січня 2008 року. Тобто, станом на дату видачі виконавчого листа, 27 жовтня 2010 року такий об?єкт нерухомого майна як об`ект незавершеного будівництва (житловий будинок з лазнею, перукарнею та кафетерієм) за вказаною адресою не існував, тому у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Представник ДВС Людмила Покальчук скаргу не визнає, оскільки прийняття будинку в експлуатацію жодним чином не впливає на можливіть виконання рішення суду. При незгоді боржник мав би оскаржувати рішення суду, а не дії ДВС, які виконують його.

Звертає увагу на те, що виконавчий лист №2-971/10Б виданий ще 27.09.2010 Рівненським районним судом Рівненської області неодноразово перебував у відділі на примусовому виконанні, про що свідчать відмітки виконавців на виконавчому документі, тому доводи скаржника щодо того, що він як боржник не повідомлений про початок примусового виконання рішення, не відповідають дійсності. Оскільки станом на 15.12.2021 виконавчий документ досі не виконаний, можна дійти висновку, що за період більше ніж 11 років боржник самостійно рішення не виконав, заходи, які приймалися щодо його виконання боржник не повідомив. Боржнику завідомо відомо як про винесення рішення не на його користь, так і про видачу виконавчого листа, відкриття виконавчого провадження, арешт його майна та коштів. Подачею даних скарг він затягує завершальну стадію судового провадження та порушує права стягувача.

Представник АТ "Райффайзен Банк" Світлана Сандуляк вважає, що скарга безпідставна. Ні адреса майна, ні об"єкт, ні власник не змінювався, на час внесення майна в іпотеку його готовність становила 75 %. Крім того, скаржник був зобов"язаний негайно повідомити банк про зміну документів по предмету іпотеки, що ним зроблено не було, і про це стягувач дізнався лише з даної скарги.

Суд, заслухавши їх пояснення, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам судового розгляду рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Скаржник скористався правовою допомогою.

Судом встановлені такі обставини.

На виконанні у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавчий лист No 2-971/10, виданий 27.09.2010 Рівненським районним судом Рівненської області про звернення стягнення на заставлене майно згідно договору іпотеки №014/89-07/230 від 01.06.2007 нерухоме майно: об?єкт незавершеного будівництва (житловий будинок з лазнею, перукарнею та кафетерієм), що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Договором оренди землі від 23.04.2007 за №04 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №l4681403, виданого КП "Рівненське бюро технічної документації" від 25.05.2007 для задоволення вимог ВАТ "Райффайзен банк Аваль" Рівненська обласна дирекція у сумі 309 648,21 дол. США 21 центів, що згідно курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого НБУ, станом на 16.12.2009 становить 2 468 887,12 грн.

08.10.2021 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №64565087, керуючись ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» та згідно із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження згідно з виконавчим документом №2-971/10, виданим 27.09.2010 Рівненським районним судом Рівненської області.

08.10.2021 керуючись 42 Закону України «Про виконавче рішень провадження та розділом VII інструкція з організації примусового виконання рішень винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

08.10.2021 керуючись ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнения виконавчого збору.

08.10.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника.

08.10.2021 винесена постанова про арешт майна боржника.

15.12.2021 згідно з постановою про перевірку законності виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника №67057763 від 08.10.2021 та постанову про арешт майна боржника №67057763 від 08.10.2021 скасовано.

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України«Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з частиною першою статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі, що розглядається, вимогою заявника є оскарження бездіяльності та дій, рішень державного виконавця, що полягають у незавершенні виконавчого провадження із-за відсутності предмету іпотеки.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією.

У п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12 вказаного Закону).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.Тому, учасник справи не наділений повноваженням на свій розсуд вирішувати питання доцільності чи то недоцільності виконання судового рішення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ст.388 ЦПК України та згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" №6 від 07 лютого 2014 року.

У зв`язку з відмовою у задоволенні скарги судові витрати, пов`язані з її розглядом, покладаються на заявника.

З огляду на викладене, керуючись ст.447, 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у скарзі ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя: Кушнір Н.В.

Повне судове рішення виготовлене 31 липня 2023 року.