Ухвала

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 493/788/18

провадження № 61-3278ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 18 липня 2019 року замінено позивача у справі ОСОБА_3 її правонаступником ОСОБА_1 .

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 10 березня 2021 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 25 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Смірновою Н. С. зареєстрований в реєстрі за № 1873.

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 від 14 червня 2007 року, реєстраційний номер 18802190.

Зобов`язано ОСОБА_2 звільнити квартиру АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Балтського районного суду Одеської області від 18 березня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 10 389,97 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 10 березня 2021 року та додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 18 березня 2021 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У березні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення ОСОБА_4 зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 759/17065/14-ц та від 06 жовтня 2021 року у справі № 447/2297/19 (провадження № 3096св21), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає постанову Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16, в якій, на її думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні.

Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду України, у якій, на його думку, викладено висновки про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду) не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення.

Також ОСОБА_4 вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_4 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4, частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року.

Витребувати з Балтського районного суду Одеської області цивільну справу № 493/788/18.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк

до 20 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Д. Д. Луспеник