ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4906/23 Справа № 905/1630/15 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

09 травня 2023 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Демченко Е.Л., ознайомившись із апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року у прийнятті подання виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. 10 квітня 2023 року через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Конструкція частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року в справі №703/1111/17 витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо).

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов`язкового авансування стягувачем.

Частиною 8 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця.

З огляду на наведене, від сплати судового збору звільняються позивачі-фізичні особи. Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. в зазначеній справі не є позивачем-фізичною особою, а виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, а також, оскільки законодавством передбачено можливість авансування витрат виконавчого провадження стягувачем, підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. не довела, що її фінансовий стан (в розумінні, наведеному в рішеннях ЄСПЛ в справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі») унеможливлює сплату судового збору.

Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI (далі Закон) визначено розміри ставок судового збору за подання позовних заяв та апеляційних скарг до суду.

Згідно з пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного вище Закону розмір ставки судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2 684,00 грн.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22 особи, які після 04 жовтня 2021 року подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір». При цьому надані Державною судовою адміністрацією України в листі від 29 жовтня 2021 року № 10-19326/21 та Вищою радою правосуддя в листі від 30 листопада 2021 року № 28581/0/9-21 роз`яснення щодо того, що вказана норма (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір») не набрала чинності в порядку, встановленому Законом, не змінюють встановленого порядку та умов набрання чинності нормативно-правовим актом.

Таким чином, з урахуванням зазначених положень та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22, а також з огляду на обставини подання Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. апеляційної скарги на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року року в цій справі через підсистему «Електронний суд», заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 429, 44 грн ((2 684 х 0,2) х 0,8)) за реквізитами:

Отримувач коштівГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37988155
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0004628
Код класифікації доходів бюджету22030101

призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпровський апеляційний суд (м. Дніпро) (назва суду, де розглядається справа). При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. вказувала про те, що вже зверталась з апеляційної скаргою на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року та вона протиправно була залишена без руху Дніпровським апеляційними судом, а потім визнана неподаною та повернута.

В оцінці наведених доводів апеляційній суд робить висновки, що вказані підстави пропуску строку є неповажними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями процесуального закону. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи наведене, заявнику необхідно навести обґрунтовані обставини та подати докази на підтвердження причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, апелянту на виконання вищевказаних положень Закону необхідно надіслати на адресу апеляційного суду заяву, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року.

За правилом ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Стаття 185 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без руху та надати заявнику строк для надання оригіналу квитанції про оплату судового збору та заяву, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження - не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївні в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків - не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали. Повідомити, що усунення недоліків необхідно вчинити шляхом надання оригіналу квитанції про оплату судового збору та заяви, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повідомити апелянта, що у разі неподання особою в зазначений строк клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження або визнання підстав неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Суддя Е.Л.Демченко