Справа № 149/925/23
Провадження № 22-ц/801/1720/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 рокуСправа № 149/925/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

за участю сторін: представника ОСОБА_1 - адвоката Тимощук Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №149/925/23 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи державного виконавця відділу ДВС Хмільницького МРУЮ про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тимощук Юлії Леонідівни на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 липня 2023 року, яка постановлена суддею Павлюк О.О. в Хмільницькому міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 06 липня 2023 року,

в с т а н о в и в :

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 11 серпня 2015 року на підставі виконавчого листа Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 травня 2010 року, головним державним виконавцем ВДВС Хмільницького МРУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48420833 про стягнення із заявника аліментів.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 лютого 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, в зв`язку з чим останній звернувся до відділу ДВС з приводу закриття виконавчого провадження, однак йому було відмовлено та роз`яснено щодо необхідності звернення до суду.

28 вересня 2022 року ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області було відмовлено заявнику у відкритті провадження за його заявою про перегляд вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчий лист № 2-595 виданий 27 травня 2010 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 липня 2023 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Тимощук Ю.Л. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просила скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нововиявленими обставинами для задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 лютого 2022 року, щодо оспорювання ОСОБА_1 батьківства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-595 від 27 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9 10).

11 серпня 2015 року на підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем ВДВ Хмільницького МРУЮ Шеметою В. І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.8).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 лютого 2022 року в справі № 149/6/21, яке набрало законної сили, з актового запису № 99 від 05 травня 2009 року виключено відомості про батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13 17).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №465/7682/13-ц від 18.12.2019 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою, зокрема, для звільнення від сплати періодичних платежів, до яких входять також і аліментні зобов`язання.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається особа, значення для звільнення від сплати присуджених судом періодичних платежів, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

У справі, яка переглядається, заявник посилався як на обставину, для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, на відсутність обов`язку зі сплати аліментів у зв`язку з тим, що судовим рішенням виключено з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про заявника як батька дитини є, зокрема, відсутність у ОСОБА_1 від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

Отже, виключення запису про батьківство заявника є обставиною, для звільнення заявника від сплати аліментів у розумінні частини четвертої статті 273 ЦПК України а також, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, відповідно, і підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася за період, коли він був записаний батьком дітей.

Вказане узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 511/219/18, від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки звернення останнім, в порядку ст. 432 ЦПК України, із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є належним способом захисту його прав та інтересів, передбачених законом.

В той же час, відсутність кровної спорідненості, а саме те, що заявник не є біологічним батьком дитини, відтак відсутність у нього обов`язку щодо утримання дитини до повноліття, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки встановлення відповідних підстав для відсутності чи припинення цивільно-правових зобов`язань, з урахуванням встановленого судом відповідного обов`язку по сплаті аліментів, підлягають вирішенню шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а не в порядку подання заяви на стадії виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, із такими позовними вимогами ОСОБА_1 не звертався.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимощук Юлії Леонідівни залишити без задоволення.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Міхасішин І.В.