Справа №2-2803/06
пр.№ 4-с/464/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року Сихівський районний суд м.Львова у складі:

головуючої-судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - БРИНОШ А.Я.

з участю стягувача ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

представника боржника- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за скаргою

ОСОБА_4 з участю заінтересованих осіб ОСОБА_5 , державного виконавця Івано-франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-франківському районі Івано-франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МЕЛЬНИК Оксани Михайлівни на дії державного виконавця щодо визначення суми заборгованості по сплаті аліментів, зобов`язання здійснити перерахунок суми заборгованості та визначення суми заборгованості, стягнення витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернулась до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Івано-франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-франківському районі Івано-франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії державного виконавця Мельник О.М. щодо визначення суми заборгованості по сплаті аліментів, зобов`язання здійснити перерахунок суми заборгованості, стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що 25 березня 2010 року Сихівським районним судом м.Львова видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 червня 2006 року у цивільній справі №2-2803/06 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2006 року, до досягненню дитиною повноліття. Зазначений дублікат був поданий стягувачем до державної виконавчої служби на примусове виконання. 07 червня 2013 року постановою державного виконавця ДВС Деснянського РУЮ Клименко О.О. було відкрито виконавче провадження ВП №38345403. постановою від 05 серпня 2013 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_7 , однак стягнення не проводилось в порядку, визначеному рішенням суду. Лише після численних скарг 06 жовтня 2015 року державний виконавець Николюк О.М. передала виконавчий лист до підприємства, де працював боржник. У зв`язку із звільненням ОСОБА_7 22 лютого 2018 року старший державний виконавець Гомон Ю.С. винесла постанову про передачу ВП до Сихівського ВДВС, де вказала, що заборгованість нараховувати з 08 квітня 2014 року згідно даних даної місцевості. 12 березня 2018 року заступник начальника Сихівського ВДВС Рудницька М.О. прийняла до виконання дане ВП, однак 20 березня 2018 року винесла постанову про передачу матеріалів ВП до Деснянського ДВС, оскільки такі не містили розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на дату завершення, не зазначено суму заборгованості, що унеможливлює подальше виконання, для приведення матеріалів у відповідності до інструкції. 03 серпня 2018 року державним виконавцем прийнято ВП до свого провадження та винесено постанову про передачу виконавчого документу до Сихівського ВДВС, однак ВП не було передано, а знаходилось без руху та вжиття жодних заходів. Після неодноразових скарг стягувача, заступником начальника Деснянського ВДВС Рудковською О.В., в результаті розшуку цього ВП, 01 квітня 2019 року винесено постанову про скасування процесуального документу виконавця від 03 серпня 2018 року. Постановою від 01 квітня 2019 року державного виконавця Деснянського ВДВС Васильченка М.М. звернуто стягнення на доходи боржника, який працював у ТзОВ «Транспортна компанія «САТ» у м.Києві, відповідно до якої визначено розмір відрахувань та загальну суму заборгованості у розмірі 187118 грн. 48 коп. Постановою державного виконавця Деснянського ДВС у м.Києві Васильченка М.М. від 27 січня 2020 року прийнято до примусового виконання ВП №38345403, а 24 листопада 2020 року прийнято постанову про передачу виконавчого документу у ВП до Сихівського ВДВС у м.Львові та визначено, що заборгованість складає 187118 грн. 48 коп. 22 грудня 2020 року головним державним виконавцем Сихівського ВДВС у м.Львові винесено постанову про прийняття ВП та передачу такого до Деснянського ДВС у м.Києві, оскільки дане ВП не відповідає вимогам Інструкції. 29 грудня 2020 року державним виконавцем Деснянського ВДВС у м.Києві Федорченком Р.А. прийнято ВП, на вимогу останнього нею надано реквізити карткового рахунку для перерахування стягнутих з боржника сум. В процесі виконання даного ВП у Деснянському ВДВС у м.Києві різними державними виконавцями змінювались суми заборгованості, однак жодних коштів їй, як стягувачу, перераховано не було, жодних нових розрахунків заборгованості зі сплати аліментів стягувачу для погодження не надсилались. 23 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про передачу ВП до Сихівського ВДВС у м.Львові. 20 липня 2021 року державний виконавець Сихівського ВДВС м.Львова Бурій В.Я. прийняв ВП до свого провадження, 22 липня 2021 року виніс постанову про передачу ВП до ВДВС у м.Івано-Франківськ. 11 серпня 2021 року державний виконавець ВДВС у м.Івано-Франківськ Нагорняк І.І. виніс постанову про прийняття ВП, а 12 жовтня 2021 року постанову про закінчення ВП, мотивуючи тим, що виконавчий документ виконано у повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня, однак така була скасована ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05 квітня 2022 року, яка була залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року. 25 квітня 2023 року державним виконавцем Івано-Франківського ВДВС Мельник О.М. скеровано на її адресу, як стягувача, довідку від 20 квітня 2023 року та розрахунок зі сплати аліментів, яку вона отримала 02 травня 2023 року. З даної довідки та розрахунку вбачається, що сума заборгованості за виконавчим листом становить 88803 грн. 73 коп. станом на 20 квітня 2023 року. Однак, вона не погоджується з визначеним розміром заборгованості, оскільки такий розрахунок є недостовірним, оскільки він розрахований лише відповідно до даних про нараховану заробітну плату згідно ПФУ, що порушує вимоги ст.195 СК України. ОСОБА_7 з 21 березня 2007 року по 03 січня 2017 року був зареєстрований як ФОП, тому з доходів від підприємницької діяльності також мали відраховуватися частка. Однак державний виконавець не встановила розмір заробітку доходу за період здійснення боржником ОСОБА_7 підприємницької діяльності і не врахувала такий заробіток при визначенні заборгованості по аліментам, не встановила усіх видів заробітку, з усіх місць роботи. Розрахунок заборгованості, який встановлений у постановах Деснянського ВДВС у м.Києві у розмірі 187118 грн. 48 коп. не оскаржувався боржником, такий не погасив жодної гривні в рахунок погашення даної заборгованості по аліментам станом на даний час. Вважає, що розрахунок заборгованості у розмірі 187118 грн. 48 коп. є правильним та обрахований з усіх видів заробітку боржника ОСОБА_7 станом на день досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 та підлягає стягненню з боржника на її користь в повному обсязі. Крім того, державним виконавцем Деснянського ВДВС у м.Києві виносилась постанова про стягнення виконавчого збору від 11 лютого 2021 року в сумі 18711 грн. 85 коп., тобто, 10 відсотків від розміру заборгованості зі сплати аліментів, коли загальний борг становить 187118 грн. 48 коп., просить скаргу задоволити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_9 скаргу підтримали, дали пояснення, аналогічні її мотивам. Просили скаргу задоволити.

Представник боржника ОСОБА_7 ОСОБА_10 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, скаргу заперечив, пояснив, що у ОСОБА_7 відсутня заборгованість у даному виконавчому провадженні та ними подано квитанції державному виконавцю у межах інших виконавчих проваджень, а також заяву про здійснення перерахунку заборгованості. Просив у задоволенні скарги відмовити.

В судове засідання не з`явились божник ОСОБА_7 та державний виконавець, хоча неодноразово належно та вчасно повідомлялись про розгляд скарги, про причини неявки суд не повідомили, тому суд приходить до переконання про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних доказів.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Оскільки боржнику та державному виконавцю було відомо про наявність судової справи і такі були повідомлені належно та вчасно про її розгляд, суд вважає за доцільне проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних доказів, що містяться у справі.

Ухвалою суду від 19 травня 2023 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заява про усунення недоліків поступила до суду 24 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 25 травня 2023 року призначено скаргу до розгляду на 05 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року в межах заявленого клопотання представника стягувача ОСОБА_6 витребувано докази, відкладено розгляд скарги до 14 червня 2023 року.

14 червня 2023 року, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 05 червня 2023 року та клопотанням про відкладення державного виконавця (Т-1 а.с.182), в судовому засіданні оголошено перерву до 22 червня 2023 року.

22 червня 2023 року в судовому засіданні продовжено перерву до 30 червня 2023 року, у зв`язку з заявленим клопотанням стягувача та її представника, повторно скеровано ухвалу суду від 05 червня 2023 року для виконання.

30 червня 2023 року в судовому засіданні продовжено перерву до 06 липня 2023 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника стягувача про витребування інформації та вкотре скеровано копію ухвали суду від 05 червня 2023 року ВДВС для належного виконання.

06 липня 2023 року продовжено перерву в судовому засіданні до 13 липня 2023 року, у зв`язку з ненадходженням інформації з податкової інспекції та клопотанням представника боржника про відкладення розгляду справи.

13 липня 2023 року продовжено перерву в судовому засіданні до 01 серпня 2023 року, у зв`язку з ненаданням Головним управлінням ДПС у Львівській області інформації.

Заслухавши стягувача та її представника, представника божника ОСОБА_7 ОСОБА_10 , дослідивши справу №2-2803/06, вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.б ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Частиною 2 ст.449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як зазначає ОСОБА_6 та її представник про розрахунок заборгованості довідались 02 травня 2023 року, про що свідчить копія конверту та роздруківка про вручення рекомендованого повідомлення (а.с.16, 17-18).

Враховуючи, що стягувачем пропущено строк з поважних причин, тому суд приходить до висновку про поважність пропуску строку та вважає за доцільне поновити такий.

25 березня 2010 року Сихівським районним судом м.Львова на підставі рішення суду від 25 травня 2006 року видано виконавчий лист у справі за №2-2803/06 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2006 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.30-31).

Відповідно до відповіді на безкоштовний запит Міністерства юстиції України ОСОБА_7 був зареєстрований як фізична особа підприємець з 21 березня 2007 року по 03 січня 2017 року (а.с.32-33).

В матеріалах справи міститься інформація про виконавче провадження ВП №28245403, сформована 10 травня 2023 року, з якої вбачається усі дії, вчинені виконавцями в межах даного виконавчого провадження (а.с.34-45).

Відповідно до копії довідки Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-франківському районі Івано Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №В-6 від 20 квітня 2023 року на виконанні у відділі виконавчої служби перебуває виконавче провадження №38345403 з примусового виконання виконавчого листа №2/2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 20 квітня 2023 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 88803 грн. 73 коп. (а.с.10).

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 25 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. Розрахунок розрахований відповідно до даних про нараховану заробітну плату згідно ПФУ та становить з січня 2006 року по грудень 2020 року 88803 грн. 48 коп. (а.с.11-15).

З матеріалів скарги та пояснень стягувача вбачається, що така не згідна з розрахунком заборгованості по аліментах, який проведений державним виконавцем, а саме, остання взяла виключно інформацію з ПФУ, не врахувавши, що ОСОБА_7 здійснював підприємницьку діяльність з 21 березня 2007 року по 03 січня 2017 року та отримував дохід, з якого також необхідно обраховувати розмір аліментів, не витребувала жодної інформації з фіскальної служби, щоб вирахувати точну суму заборгованості по аліментах, тобто не вчинила належних дій при виконанні виконавчого листа.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року деталізовано статтю 195 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, в умовах правозастосування положень статті 195 СК України має місце ситуація, за якої стягнення аліментів з одного із батьків здійснюється виключно, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зазначене обумовлено тим, що відповідно до положень Податкового кодексу України та консультацій ДФС (наприклад, лист від 11 листопада 2015 року №10480/99-99-17-02-02-14) для фізичних осіб - підприємців, про яких йшлося вище, не передбачено визначення чистого доходу, із якого можна виокремити аліменти у певній частці.

Вказане правозастосування підтверджується і існуючою судовою практикою Верховного Суду.

Так, у Постанові Верховного Суду від 5 серпня 2020 року у цивільній справі № 464/6206/18 зазначено, що задовольняючи скаргу та визнаючи неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, суди виходили з того, що здійснюючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником, як фізичною особою - підприємцем, виходячи з усіх його доходів, державний виконавець не дотрималася вимог Закону України «Про виконавче провадження» та норм СК України, оскільки заборгованість зі сплати аліментів для фізичної особи - підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, проводиться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, і винятки з цього правила закон не містить.

Аналогічні висновки містяться в ухвалах ВС від 1 квітня 2019 року у справі № 708/326/18 (провадження № 61-42802ск18), від 28 січня 2021 року у справі № 489/5101/18 (провадження № 61-19514ск20).

У пункті 4 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: заяв та (або) розписок стягувача, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Таким чином, визначаючи розмір заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець повинен діяти у відповідності до вимог частини другої статті 195 СК України, яка має вищу юридичну силу над актом органу виконавчої влади.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 0603/2-751/11 (провадження № 61-1552св21), від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-617/11 (провадження № 61-8293св21) та від 18 січня 2022 року у справі № 523/16627/20 (провадження № 61-16091св21).

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частина 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

14 червня 2023 року на адресу суду державним виконавцем скеровано розрахунок зі сплати аліментів згідно виконавчого листа міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 25 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір заборгованості по аліментах обраховано з квітня 2006 року по 31 грудня 2017 року та становить у розмірі 83444 грн. 65 коп. (Т-1 а.с.112-116).

У відповідності до інформації, наданої Пенсійним фондом України, а саме, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_7 вбачається інформація за звітні роки та місце праці, сплати пенсійного податку з 2011 року по 2022 рік (Т-1 а.с.124-126).

В порядку виконання ухвали суду від 05 червня 2023 року державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано Франківської області Мельник О.М. від 20 квітня 2023 року надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 20 квітня 2023 року та становить 88803 грн. 73 коп. (Т-1 а.с.133-137), розрахунок розрахований відповідно інформації, наданої ПФУ (Т-1 а.с.138-140).

Державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано Франківської області Мельник О.М. на виконання ухвали суду від 05 червня 2023 року скеровано копію виконавчого провадження №38345403 з примусового виконання виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова від 25 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_7 виконавчий збір у розмірі 18711 грн. 85 коп., виходячи з розміру заборгованості по аліментах у сумі 187118 грн. 48 коп. (Т-2 а.с.48).

В матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_7 з 13 квітня 2006 року по 22 квітня 2021 року, заборгованість складала 144821 грн. 91 коп. (Т-2 а.с.9-10), також міститься розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_7 з 13 квітня 2006 року по 22 квітня 2021 року, заборгованість зазначена у розмірі 187118 грн. 48 коп. (Т-2 а.с.85-87).

У відповідності до відповіді на запит до Державної фіскальної служби України від 22 квітня 2021 року ОСОБА_7 знятий з обліку у контролюючих органах як фізична особа підприємець (Т-2 а.с.25).

При передачі виконавчого провадження з Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) постановою державного виконавця від червня 2021 року (Т-1 а.с.220-221) проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з 2006 року по 02 квітня 2018 року та становить 90138 грн. 94 коп. (Т-1 а.с.222-225).

В червні 2021 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено акт про факт непроживання ОСОБА_7 у м.Києві, за адресою, яку зазначав боржник зареєстрована ТОВ «П.В.К.», в даному підприємстві останній працював до 08 квітня 2021 року (Т-1 а.с.233).

17 липня 2021 року листом Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зазначено, що розмір заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження ОСОБА_7 становить 187118 грн. 48 коп. (нараховано державним виконавцем), однак розглянувши заяву боржника та надані до неї довідки з Пенсійного фонду України, здійснено новий розрахунок та заборгованість станом на 17 червня 2021 року становить 90138 грн. 94 коп. (Т-1 а.с.237).

Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 22 липня 2021 року виконавче провадження №38345403 передано до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано Франківської області (Т-1 а.с.208-209), яку скеровано сторонам виконавчого провадження (Т-1 а.с.210).

11 серпня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №38345403 (Т-1 а.с.205-206), копію якої скеровано сторонам виконавчого провадження (Т-1 а.с.207).

У матеріалах виконавчого провадження міститься постанова про закінчення виконавчого провадження №38345403 від 12 жовтня 2021 року, мотивуючи повним виконанням виконавчого листа (Т-1 а.с.185-186).

Супровідним листом від 12 жовтня 2021 року скеровано боржнику ОСОБА_7 копію постанови виконавця про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 12 жовтня 2021 року (Т-1 а.с.187-189), постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 12 жовтня 2023 року (Т-1 а.с.190-192). Зазначені постанови мотивовані тим, що заборгованість у ОСОБА_7 по виконавчому провадженню про стягнення аліментів відсутня.

У відповідності до розрахунку зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження з травня 2013 року по 01 липня 2021 року у ОСОБА_7 становить 3905 грн. 69 коп. та вбачаються у графі «сплачено боржником» надходження коштів від такого в рахунок погашення заборгованості по аліментах, суми платежів від 1000 до 3000 грн. (Т-1 а.с.183-184), на підтвердження оплат на сплату заборгованості по аліментах в матеріалах виконавчого провадження міститься реєстр платіжних квитанцій, датованих з липня 2014 року по травень 2019 року. Дані квитанції були предметом розгляду Сихівського районного суду м.Львова та переглядались Львівським апеляційним судом.

26 грудня 2022 року ОСОБА_7 державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано Франківської області Мельник О. скеровувався виклик до нього та зобов`язано надати інформацію та пояснення по факту невиконання вимог виконавчого документу, а також повідомити про заходи, які вживаються з метою його виконання (Т-1 а.с.183-184).

29 грудня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 29 грудня 2022 року (Т-1 а.с.197-198) та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю (Т-1 а.с.199-200), постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (Т-1 а.с.201-202), постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (т-1 а.с.203-204), мотивовано тим, що станом на 27 грудня 2022 року, тобто на день проведення розрахунку заборгованості у ОСОБА_7 така становить за період з 01 квітня 2006 року по 01 квітня 2018 року у розмірі 90376 грн. 54 коп.

Судом встановлено, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано- Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник О.М. при проведенні розрахунку заборгованості у даному виконавчому провадженні враховано лише інформацію, надану ПФ України, про що безпосередньо випливає з наданого суду розрахунку, однак всупереч вимогам закону не враховано інформації з Податкової служби України, відповідно до якої ОСОБА_7 за період з 26 березня 2007 року по 04 січня 2017 року був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності без статусу юридичної особи.

Крім того, попередній розрахунок заборгованості, проведений державним виконавцем Шавелем О.В. станом на 02 квітня 2018 року на загальну суму 187118 грн. 48 коп. ніким з сторін виконавчого провадження не оскаржувався, саме з цього нарахованого розміру заборгованості з ОСОБА_7 було визначено розмірі сплати виконавчого збору. З усіх наявних розрахунків по даному виконавчому провадженні у полі «сплачено боржником/стягнуто виконавцем» відсутні відомості про надходження коштів зі сплати заборгованості по аліментах в межах даного виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність скарги ОСОБА_6 в частині визнання протиправної бездіяльності державного виконавця щодо невстановлення усіх джерел прибутку (доходу) боржника ОСОБА_7 , визнання незаконного розрахунку станом на 20 квітня 2023 року, в якому розмір заборгованості визначено у сумі 88803 грн. 48 коп. та зобов`язання до вчинення дій щодо проведення обрахунку заборгованості.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів стягувача у даній справі здійснювалося адвокатом Прімєровою Н.Г., що підтверджується ордером серії ВС № 1204454, виданого на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 29 грудня 2022 року.

Згідно із ст.452 ЦПК України якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження №61-6627св20).

Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Проте, враховуючи, що стягувачем не надано суду жодних належних доказів, на підтвердження понесення зазначених вище витрат в розмірі 10000 грн., детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд не вбачає правових підстав для задоволення цих вимог.

Керуючись ст. 133, 137, 447, 448, 450, 451, 425 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МЕЛЬНИК Оксани Михайлівни щодо не встановлення усіх джерел прибутку (доходу) боржника ОСОБА_5 у межах виконавчого провадження №38345403.

Визнати незаконним розрахунок державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МЕЛЬНИК Оксани Михайлівни зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25 березня 2010 року у справі про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину у розмірі частини заробітку, починаючи з 13 квітня 2006 року до досягнення ним повноліття, відповідно до якого сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 20 квітня 2023 року визначена в розмірі 88803 грн. 48 коп. у виконавчому провадженні №38345403.

Зобов`язати державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МЕЛЬНИК Оксану Михайлівну встановити усі джерела прибутку (доходу) боржника ОСОБА_5 та належного йому майна, здійснити перерахунок суми заборгованості по сплаті аліментів, виходячи з усіх фактичних видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_5 , в тому числі за період, коли був зареєстрований фізичною особою підприємцем з 21 березня 2007 року по 03 січня 2017 року, з врахуванням розрахунку заборгованості, визначеного станом на 02 квітня 2018 року, відповідно до якого розмір заборгованості склав 187118 грн. 48 коп.

У задоволенні скарги в частині стягнення з державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції МЕЛЬНИК Оксани Михайлівни на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10000 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2023 року.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК