Справа 556/889/22
Номер провадження 2/556/36/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2023 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря Кньовець Н.П.,

з участю прокурора Манжаюка Дениса Леонтійовича,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі: Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

встановив:

Перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі від 30.12.2016, б/н, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області та відповідачем та повернення земельної ділянки власнику Полицькій сільській раді Вараського району Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідач ОСОБА_2 допустив порушення умов договору оренди, а саме нецільове використання земель сільськогосподарського призначення для незаконного добування піску, що заподіює істотної шкоди навколишньому природному середовищу. Враховуючи вказані обставини, просив

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 25.05.2022.

17.06.2022 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

19.07.2022 ухвалою суду продовжено відповідачу ОСОБА_2 , представнику відповідача адвокату Луницькій С.М. строк для подання відзиву та відкладено підготовче судове засідання.

11.08.2022 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив.

23.08.2022 від прокурора у справі Манжаюка Д.Л. надійшло клопотання про відкладення судового засідання та продовження строку для подання відповіді на відзив.

14.09.2022 позивачем подано відповідь на відзив представника відповідача.

16.09.2022 надійшла заява позивача про виклик свідків.

Інших заяв по суті справи від сторін, їх представників не надходило.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.10.2022 закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду по суті та задоволено клопотання прокурора про виклик в судове засідання свідків.

Розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції, судові засідання відкладались за клопотанням представників, в т.ч. у зв`язку із повторним викликом свідків.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги з мотивів, викладених в позові та відповіді на відзив, вказав, що наданими суду письмовими доказами та показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні, повністю доведено факт порушення відповідачем умов договору оренди, що має своїм наслідком розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки власнику. Просив задовольнити позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Полицької сільської ради.

Представник відповідача заперечила проти позову з мотивів, викладених у відзиві, пояснила суду, що відповідач ОСОБА_3 належним чином та своєчасно виконує обов`язки орендаря земельної ділянки. З початку 2022 року ОСОБА_3 не використовував орендованої землі у зв`язку із сезонним характером діяльності, а починаючи з 24.02.2022 року у зв`язку із збройною агресією російської федерації та близькістю земель до кордону з республікою білорусь. Протягом 2022 року ОСОБА_2 , який проживає за межами Рівненської області, на місце розташування орендованої земельної ділянки з кадастровим номером 562088600:04:024:0215, розташованої на території Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області біля с.Балаховичі, не приїжджав, вказану земельну ділянку не обробляв, не засіював, врожай не збирав. Це пов`язано з обставинами непереборної сили, зокрема, військовою агресією російської федерації на території України, введенням в Україні воєнного стану, суттєвим подорожчанням посівного матеріалу та пального, постійною загрозою наступу з напрямку республіки білорусь, від кордону України з якою вказана земельна ділянка розташована на незначній відстані, ускладненням логістичних зв`язків та можливостей у фермерській діяльності. Про факти незаконного добування корисних копалин, а саме піску, на орендованій ділянці ОСОБА_4 стало відомо з позову прокурора, після чого він негайно звернувся до правоохоронних органів. Вважає, що позовні вимоги прокурора є недоведеними і необґрунтованими, просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, заслухавши показання свідків, проаналізувавши всі докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Наявність підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Полицької сільської ради шляхом пред`явлення до суду даного позову, були перевірені судом при відкритті провадження у справі, при цьому ухвала суду про відкриття провадження є процесуальним підтвердженням повноважень прокурора. З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи сторони відповідача, і приходить до висновку, що позов пред"явлено прокурором в межах його законних повноважень та з дотриманням встановленого законом порядку.

По суті позовних вимог судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 17/5337/16-16-СГ від 20.12.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області (далі - Орендодавець) та ОСОБА_2 (далі - Орендар) укладено договір оренди землі від 30.12.2016 № б/н (далі - Договір). За умовами п. 1 Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 5,405 га, для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :04:024:0215. На земельній ділянці об`єктів нерухомого майна - немає (п. З Договору). Відповідно до п. 6 Договору, недоліків, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням, немає. Згідно з п. 8 Договору, такий укладено на строк 7 років. Пунктом 15 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення (рілля). Право оренди земельної ділянки зареєстровано 13.01.2017 за ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право 18586447. Відтак, у Орендаря виникло право оренди на спірну земельну ділянку, а також права та обов`язки орендаря за договором оренди землі від 16.12.2016.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки було укладено та зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 24 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України (із змінами, внесеними згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28.04.2021, що набрав чинності 27.05.2021) з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються землі сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер :04:024:0215, площею 5,405 га, зареєстрована на праві комунальної власності за Полицькою сільською радою Вараського району Рівненської області. Номер запису про право власності 41526957.

Таким чином, на час звернення прокурора до суду з позовом, і на час розгляду справи судом саме Полицька сільська рада Вараського району Рівненської області є розпорядником спірної земельної ділянки та Орендодавцем згідно вищевказаного договору.

Також прокурором доведено, що за результатами обстеження зазначеної земельної ділянки уповноваженими особами органу місцевого самоврядування встановлено факт її нецільового використання. Зокрема, актом огляду від 12.05.2022 зафіксовано, що земельна ділянка, яка перебуває в користуванні відповідача частково заросла чагарниками, на земельній ділянці здійснюється видобування корисної копалини місцевого значення, а саме піску. Факт нецільового використання та незаконного видобування корисної копалини місцевого значення на земельній ділянці з кадастровим номером :04:024:0215, площею 5,405 га, що перебуває в оренді ОСОБА_2 , підтверджується також матеріалами Державної екологічної інспекції Поліського округу. Зокрема, в ході проведення рейдового заходу в межах земельної ділянки з кадастровим номером :04:024:0215 підтверджено факт самовільного видобування піску на площі 2 687,5 кв.м. об`ємом 7 531,25 куб.м, що є порушенням ст. ст. 4, 16, 23, 24, 56 Кодексу України «Про надра», ст. ст. 12, 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Внаслідок самовільного користування надрами інтересам держави завдано шкоду на загальну суму 8244 тис. гривень.

Вказані обставини підтверджено належними та допустимими письмовими доказами, які долучено до позову, а також показаннями свідків Полицького сільського голови ОСОБА_5 , старости Балаховицького старостинського округу Полицької сільської ради ОСОБА_6 та спеціаліста цієї ж ради ОСОБА_7 . Стороною відповідача вказані обставини також визнані і не заперечувались.

Разом з тим, на думку суду, встановлення факту нецільового використання земельної ділянки в даному випадку не може бути підставою для розірвання договору оренди з відповідачем ОСОБА_8 та повернення ним земельної ділянки власнику.

Даний висновок суду ґрунтується на наступних обставинах та положеннях чинного законодавства і судової практики.

Так, у відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки передбачені законом підстави для звільнення від доказування в даній справі відсутні, на прокурора покладається обов`язок довести не тільки факти порушення земельного та природоохоронного законодавства, але й причетність до таких порушень саме відповідача.

В той же час, аналізуючи докази, якими прокурор обґрунтовує порушення ОСОБА_2 умов договору оренди землі та природоохоронного законодавства, слід зазначити, що ні письмові докази, ні показання свідків не містять будь-яких відомостей про вчинення незаконного видобування корисної копалини місцевого значення саме ОСОБА_2 , а твердження позивача про те, що такі дії вчинено саме орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 562088600:04:024:0215 ОСОБА_2 - не відповідають дійсності,

Представник відповідача пояснила суду, що протягом 2022 року ОСОБА_2 , який проживає за межами Рівненської області, на місце розташування орендованої земельної ділянки з кадастровим номером 562088600:04:024:0215, розташованої на території Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області біля с.Балаховичі, не приїжджав, вказану земельну ділянку не обробляв, не засіював, врожай не збирав. Це пов`язано з обставинами непереборної сили, зокрема, військовою агресією російської федерації на території України, введенням в Україні воєнного стану, суттєвим подорожчанням посівного матеріалу та пального, постійною загрозою наступу з напрямку республіки білорусь, від кордону України з якою вказана земельна ділянка розташована на незначній відстані, ускладненням логістичних зв`язків та можливостей у фермерській діяльності. Про факт видобування на вказаній земельній ділянці піску у 2022 році, відповідачу стало відомо зі змісту позовної заяви прокурора.

Ці пояснення сторони відповідача жодними доказами не спростовані, і повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які ствердили, що ОСОБА_2 вони не знають і на місцях незаконного добування піску не бачили.

При цьому, суд також приймає до уваги що Торгово-промисловою палатою України (лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року) підтверджено наявність надзвичайних, невідворотних обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) для суб`єктів господарювання та/або фізичних осіб, починаючи з 05 год.30 хв. 24 лютого 2022 року і до їх офіційного закінчення.

Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Положення ст.614 ЦК України регулюють відповідальність за порушення суб`єктивних прав, що складають зміст зобов`язальних правовідносин, і вина за загальним правилом є необхідною умовою будь-якого виду цивільно-правової відповідальності.

Лише в окремих випадках, виключний перелік яких наведено в нормах цивільного законодавства, або прямо передбачено в договорі, цивільно-правова відповідальність може настати і при відсутності вини. Така підвищена відповідальність встановлена, зокрема: для боржника, який прострочив виконання зобов`язання, якщо після прострочення випадково настала неможливість виконання (ч.2 ст.612 ЦК України); підвищену договірну відповідальність несе професійний зберігай за втрату, нестачу або пошкодження речі (ч. 2 ст. 950 ЦК України); виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності (ст.906 ЦК України); у разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки (ст.1187 ЦК України); за шкоду, завдану органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими, службовими особами при здійсненні їх діяльності (статті 1173 1176 ЦК України).

Ці випадки відповідальності без вини є винятком із загального принципу відповідальності за вину в цивільному праві, і в жодному випадку не стосуються обов`язків орендарів земельних ділянок.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 , який проживає за межами місцевості та регіону розташування орендованої земельної ділянки, в силу об`єктивних обставин не використовував земельну ділянку у 2022 році, таким чином, не знав і не міг знати про незаконне видобування на переданій йому в оренду земельній ділянці корисної копалини місцевого значення. Будь-які контролюючі органи, а також органи місцевого самоврядування чи прокуратури про такий факт йому не повідомляли, з результатами проведених перевірок не ознайомлювали.

Як вбачається зі змісту договору оренди землі від 30.12.2016, укладеного з ОСОБА_2 , зокрема, п.п.9-31, обов`язками орендаря за цим договором визначено: внесення орендної плати у строки, визначені податковим законодавством на визначений рахунок (п.11); використання земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства, інших норм і правил (п.17); повернення земельної ділянки після припинення дії договору оренди у стані, не гіршому за стан її одержання (п.21); приступлення до її використання у строки, встановлені договором оренди землі, у 5- денний строк після державної реєстрації договору оренди надання його копії органу фіскальної служби (п.31).

Будь-яких доказів порушення ОСОБА_2 обов`язків орендаря, визначених у договорі оренди, прокурор також не надав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що жодних доказів видобування корисної копалини місцевого значення на земельній ділянці з кадастровим номером 562088600:04:024:0215 саме ОСОБА_2 , позивачем суду не надано, вина ОСОБА_2 у порушенні порядку використання орендованої земельної ділянки недоведена, як у формі умислу, так і у формі необережності, будь-яких доказів причетності відповідача до видобування піску на земельній ділянці з кадастровим номером 562088600:04:024:0215 прокурор не надав.

Також судом встановлено, що Вараським РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000021 від 24.02.2022 за ч.3 ст.240 КК України, по факту незаконного видобування корисної копалини місцевого значення на земельній ділянці з кадастровим номером 562088600:04:024:0215. На час розгляду справи судом кримінальне провадження не завершено, будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_2 не має, про підозру йому не повідомлялось, що підтвердив в судовому засіданні і прокурор.

Статтею 618 ЦК України встановлено відповідальність боржника за дії інших осіб. Згідно із зазначеною нормою, боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 ЦК України), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця. Такі обставини у даному випадку відсутні, адже своїх зобов`язань за договором оренди землі ОСОБА_2 нікому не передавав, у суборенду земельну ділянку з кадастровим номером 562088600:04:024:0215 не надавав. Отже, використання земельної ділянки з кадастровим номером 562088600:04:024:0215 не за цільовим призначенням ОСОБА_2 не допускав, кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним видобуванням корисних копалин місцевого значення, не вчиняв, цивільно-правова відповідальність за дії цих осіб законом на нього не покладена, отже, не може наступати для нього і у вигляді дострокового розірвання договору оренди.

Відповідно до п.п.15-17 укладеного з ОСОБА_2 договору оренди землі від 30.12.2016, земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства, її цільове призначення - для ведення фермерського господарства, умови збереження стану об`єкта оренди: використовувати земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, інших норм і правил. Пунктом 28 вказаного договору передбачене право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Аналогічну норму про право орендодавця вимагати використання орендарем орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням містить і ст.24 Закону України «Про оренду землі». Разом з тим, застереженим у договорі та законі правом вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, орендодавець не скористався.

Зокрема, в судовому засіданні свідки підтвердили, що ні з актом перевірки природоохоронного законодавства від 09.02.2022 року, ні з актом обстеження земельної ділянки від 12.05.2022 року відповідач не був ознайомлений, будь-яких вимог про усунення порушень закону власник землі, уповноважений ним орган, державні органи контролю або правоохоронні органи не висували.

Як на підставу вимоги позову про розірвання договору оренди прокурор посилається на положення п.38 договору оренди землі від 30.12.2016, укладеного з Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, а також ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.141,143 ЗК України, ч.2 ст.651 ЦК України.

Згідно з п.38 договору оренди землі від 30.12.2016, укладеного ОСОБА_2 з Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Разом з тим, судом встановлено, що прокурор не довів наявність жодної із підстав для дострокового розірвання договору на вимогу однієї із сторін, в т.ч. під час судового розгляду не підтверджено доказами невиконання відповідачем умов договору.

З огляду на це, на думку суду, підстави, встановлені ст.32 Закону України «Про оренду землі», а також п.38 договору оренди землі від 30.12.2016, укладеного ОСОБА_2 з Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, на які прокурор посилається в обґрунтування вимоги про розірвання укладеного з ОСОБА_2 договору оренди, у даному випадку відсутні.

У відповіді на відзив, прокурор вказував, що відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У контексті істотності порушення ОСОБА_2 умов договору оренди землі від 30.12.2016, доречною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 24.06.2020 у справі № 922/2216/19, на яку прокурор посилається у позовній заяві, зазначаючи, проте, датою її ухвалення 22.06.2020. Так, згідно з правовими висновками, викладеними у вказаній постанові Верховного Суду, за змістом ч.2 ст.651 ЦК України підставами для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є (1) істотне порушення договору другою стороною або (2) встановлення умовами договору або законом конкретних випадків, настання яких є підставою для ініціювання стороною процедури примусового розірвання договору. При цьому у першому випадку сторона має довести обставину істотності порушення договору, тоді як у другому випадку достатнім є факт настання певної прямо передбаченої договором (законом) в якості підстави для розірвання договору обставини. В укладеному з ОСОБА_2 договорі оренди землі від 30.12.2016, зокрема, у п.38, передбачено припинення дії цього договору унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Як обґрунтовувалось вище, умови цього договору ОСОБА_2 не порушувались, усі зобов`язання, встановлені договором, виконувались, отже, в умовах договору сторони не погодили використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в якості безумовної підстави для розірвання договору за рішенням суду з ініціативи орендодавця. У зв`язку з цим вимога орендодавця про розірвання договору оренди землі з підстав порушення орендарем його умов в силу положень ч.2 ст.651 ЦК України передбачає доведення позивачем істотності такого порушення. Як слідує з вищезазначеної правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.06.2020 у справі № 922/2216/19, загальні критерії істотності порушення умов договору в розумінні ч.2 ст.651 ЦК України як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони, напрацьовані усталеною судовою практикою Верховного Суду. Істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

У даному випадку відсутні будь-які фактичні обставини та докази усвідомленої негативної поведінки ОСОБА_2 , що призвела до порушення законодавства. Жодних вимог про відшкодування збитків йому також не ставилось, та й очевидним є той факт, що у разі їх спричинення, заподіяння шкоди перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з діями особи, яка має нести кримінальну відповідальність у кримінальному провадженні.

Таким чином прокурор не надав суду доказів істотного порушення ОСОБА_2 договору оренди землі; наявності у законі або договорі таких підстав для розірвання договору оренди землі як використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; доказів в обґрунтування підстав для відповідальності ОСОБА_2 за шкоду, завдану позивачу внаслідок здійснення третьою особою незаконного видобування корисної копалини місцевого значення; доказів позбавлення значною мірою позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, внаслідок завданої третьою особою незаконним видобуванням корисної копалини місцевого значення шкоди.

До того ж позивач не надав доказів незаконного видобуванням корисної копалини місцевого значення саме відповідачем ОСОБА_2 . Відтак, позивачем не доведено ані факту істотного порушення умов договору оренди відповідачем, ані наявності передбачених ч.2 ст.651 ЦК України підстав для розірвання договору за рішенням суду.

Відповідно до ст.141 ЗК України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Така підстава також передбачена і ст.143 ЗК України, яка встановлює умови для примусового припинення прав на земельну ділянку. Проте, як вже зазначалось, обов`язок землекористувачів забезпечувати використання землі за цільовим призначенням встановлений у п.«а» ч.І ст.96 ЗК України, тобто незабезпечення використання земельної ділянки за цільовим призначенням є порушенням земельного законодавства, на що вказує і зміст ст.211 ЗК України. А порядок припинення права користування земельними ділянками, що використовуються з порушенням земельного законодавства, встановлений у ст.144 ЗК України. Так, відповідно до цієї норми, у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища складає протокол про адміністративне правопорушення, накладає на особу, яка допустила правопорушення, адміністративне стягнення та видає цій особі припис про його усунення у 30-денний строк. У разі якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку припис державного інспектора щодо припинення правопорушення, державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища накладає на таку особу адміністративне стягнення відповідно до закону та повторно видає припис про припинення правопорушення та усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення наслідків порушення земельного законодавства у 30-денний строк орган державного контролю за використанням та охороною земель або орган державного контролю за охороною навколишнього природного середовища звертається до суду з позовом про розірвання договору оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки або договору про встановлення земельного сервітуту; припинення права постійного користування земельною ділянкою.

В той же час, передбачений вказаною нормою порядок припинення права ОСОБА_2 на оренду земельної ділянки з кадастровим номером 562088600:04:024:0215 додержаний не був. Будь-які протоколи про адміністративне правопорушення відносно нього не складались, адміністративні стягнення не застосовувались, припис про усунення порушень земельного законодавства державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель чи державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища не вручався.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що порядок примусового припинення права користування земельною ділянкою у зв`язку з її нецільовим використанням, детально регламентований у ст.144 ЗК України, додержано не було і підстави для розірвання договору оренди землі від 30.12.2016, укладеного з ОСОБА_2 , які передбачені ст.ст.141,143 ЗК України, у даному випадку відсутні.

Оцінивши встановлені в ході судового розгляду обставини та надані сторонами доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є недоведеними, і підстав для їх задоволення не вбачає, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.258, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі: Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Повний текст рішення буде проголошено 06 лютого 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я :

Повний текст рішення проголошено 06 лютого 2023 року о 17 год.10 хв.

Учасники:

Прокурор: Перший заступник керівника Рівненської обласної прокуратури, юридична адреса: 34028, м. Рівне, вул. 16-го Липня, буд. 52, Рівненська область, .

Орган місцевого самоврядування: Полицька сільська рада Вараського району. 34374, с.Полиці Вараського району, вул.Б.Хмельницького, 23А,

Відповідач: ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 01.11.1997, РНОКПП НОМЕР_2 .