Справа № 464/5576/22
пр.№ 2/464/53/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14.03.2023 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Гузюк Н.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні житлом, про стягнення моральної шкоди та понесених судових витрат.

Обґрунтовує позов тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 19.05.2010 державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Шургот Н.С. Окрім неї, співвласниками вказаного житла є відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 . Вказує, що між нею та відповідачами уже кілька років зберігаються неприязні стосунки, останні на ґрунті тривалого конфлікту неодноразово погрожували обмежити їй доступ до спірного житла. 17 жовтня 2022 року вона намагалася потрапити у квартиру, співвласником якої вона є, однак не змогла відкрити вхідні двері, оскільки відповідачі замінили вхідні замки. Таким чином, вона була позбавлена можливості потрапити у спірне житло. З приводу порушення своїх прав вона зверталася до Сихівського ВП, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №. 15218 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.10.2022. Також вона письмово зверталася до відповідачів з вимогою надати їй ключі від житла, однак останні проігнорували її звернення, відмовилися від отримання поштового відправлення. Ураховуючи наведене, вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Крім цього, просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, яка полягає в обмеженні її доступу до житла, співвласником якого вона є. Моральну шкоду оцінює в розмірі 20 000 грн., яка полягала у тривалих негативних переживаннях, зумовлених неправомірною поведінкою відповідачів, вона змушена звертатись в органи поліції, які прибували на її виклик до помешкання. Також позивач душевно страждала, коли внаслідок дій відповідачів вона не могла потрапити у квартиру і сусіди спостерігали таку ситуацію. Вказує, що не змогла запросити у квартиру людей на поминальний обід у річницю смерті матері, не має можливості забрати свої речі, які зберігаються у спірному житлі. Така незаконна поведінка відповідачів триває протягом кількох місяців, що стала причиною порушення звичного ритму її життя, вона постійно перебуває у стані психоемоційної напруги. Оскільки позивач є особою з інвалідністю третьої групи, тому такі негативні емоції значно погіршують стан її здоров`я. З урахуванням тривалого характеру неправомірної поведінки відповідачів, значну глибину душевних страждань, зумовлених ігноруванням відповідачами її законних прав як співвласника спірного житла, значний час та зусилля, необхідні для відновлення порушених прав та значне погіршення психоемоційного стану та здоров`я, просить стягнути з відповідачів на її користь завдану моральну шкоду, яку оцінює у 20 000 гривень.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 22.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 29.11.2022 після усунення недоліків, прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

16.12.2022 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Ухвалою (протокольною) від 19.12.2022 вказану заяву про збільшення позовних вимог залишено без руху.

21.12.2022 позивачем усунуто недоліки, збільшені позовні вимоги прийняті до провадження, призначено судове засідання.

Ухвалою (протокольною) від 17.02.2023 залучено до участі у справі ОСОБА_5 (співвласника квартири АДРЕСА_1 ) як третю особу без самостійних вимог, скеровано їй копію позову, призначено судове засідання.

Позивач у вступному слові позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Вказала, що відповідач ОСОБА_3 є її рідною сестрою, відповідач ОСОБА_4 є її племінником. Починаючи з 2009 року її сестра перешкоджала їй у користуванні квартирою, а після смерті матері 23.11.2020 стосунки з сестрою загострились. Вказала, що у вхідних дверях є 2 замки, які поміняні, у зв`язку з чим вона не може потрапити у квартиру. Через обмеження її можливості користуватись квартирою, співвласником якої є, їй завдана моральна шкода, яку просить стягнути з відповідачів. Зазначила, що вона не несе витрати на утримання успадкованої частини житла, не сплачує комунальні платежі по квартирі, частину якої вона успадкувала, оскільки позбавлена можливості потрапити у квартиру.

Представник позивача в судовому засіданні адвокат Пацура А.-Н.А., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 744 від 25.10.2022, просить позов задовольнити. Вказала, що наразі в суді розглядається позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про припинення її права власності, що свідчить про обізнаність відповідачів про існування даного позову. Зазначила, що оскільки ключів від квартири у позивачки немає, тим самим відповідачі усіляко перешкоджають і заперечують проти можливості позивачки користуватись квартирою, що чітко відображує їх позицію з цього приводу до даного позову.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила, пояснень не надала.

За згодою позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши вступні слова позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім передбачених законом випадків.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 310/9577/19, згідно з яким у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить чотирьом особам, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 17.11.2022 за позивачем зареєстровано право власності на вказаної квартири, відповідачам належить по , третій особі . (а.с. 62-63).

Підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Із пояснень позивача вбачається, що між сторонами існують неприязні відносини стосовно користування успадкованою квартирою, на ґрунті яких між позивачем та її сестрою, відповідачем по справі ОСОБА_3 виникають конфлікти. Обґрунтованість доводів позивачки про відсутність у неї доступу до квартири у зв`язку зі зміною замків підтверджується її зверненням до правоохоронних органів, копією листа від 28.10.2022, адресованого відповідачу ОСОБА_3 (а.с.7,8).

Зважаючи на наведені норми права та дослідивши обставини справи в сукупності, суд вважає, що позивач як співвласник квартири має право на реалізацію свого права володіння та користування нерухомим майном. Оскільки позивачу чиняться перешкоди, тому такі перешкоди слід усунути шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_3 надати позивачу ключі від усіх замків до вказаної квартири, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення.При цьому, наявність у позивача іншого нерухомого майна не є перешкодою для задоволення позову.

Разом з цим, будь-яких доказів в підтвердження заявлених позовних вимог та порушення іншим відповідачем ОСОБА_4 прав та інтересів позивача суду не надано. Відповідач ОСОБА_4 хоч і є співвласником спірної квартири, натоміть, місце його реєстрації є інше АДРЕСА_2 . Це вбачається з відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання ГУ ДМС України у Львівській області (а.с.22)

Доводи позивача про чинення перешкод з боку ОСОБА_4 у спосіб його звернення до суду з позовом про припинення права власності позивача, укладення договорів дарування є непереконливими.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Таким чином, позивачем не наведено фактичних даних та переконливих доказів того, що відповідач ОСОБА_4 проживає в спірній квартирі та чинить їй перешкоди у користуванні такою, в тому числі причетний до заміни вхідних замків, тоді як це є процесуальним обов`язком позивача. Отже, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 , який не створював та не створює позивачу особисто ніяких перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою слід залишити без задоволення.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач посилалась на те, що внаслідок неправомірної поведінки інших співвласників квартири, які чинять їй перешкоди, порушився звичний ритм її життя, вона перебуває у стані психоемоційної напруги, змушена докладати зусиль для відновлення своїх прав, звертатись в поліцію, до адвоката, їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях.

Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна позивачу, слід визначити у розмірі 500 грн. і цю моральну шкоду слід стягнути лише з відповідача ОСОБА_3 , підстав для стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 суд не вбачає.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за вимогу немайнового характеру в розмірі 992,4 грн. Окрім цього, позовні вимоги майнового характеру в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково (2,5%), тобто в розмірі 23,56 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати судовий збір в загальному розмірі 1015,96 грн.

На підставі ст.ст.23, 317,319, 383,391, 1167 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-282, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від усіх замків до вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1015,96 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , ІПН невідомий.

Повний текст рішення складено 20.03.2023.

Суддя О.Ю.Горбань