ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/582/23 Справа № 176/2052/21 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 17 лютого 2021 року між нею та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №16, та її було прийнято на роботу на посаду продавця продовольчих товарів. Наказом №6 від 23 вересня 2021 року її було звільнено з посади на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до трудового договору №16 щомісячна заробітна плата позивачу була встановлена на рівні 6050 грн. Проте, в порушення вказаної умови трудового договору, при звільненні, з боку відповідача їй не була виплачена заробітна плата за два місяці, а саме за серпень та вересень 2021 року. Позивач вказує, на момент її звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, як передбачено ч.1 ст.47 КЗпП України. Позивач зазначає, 23 вересня 2021 року в день її звільнення відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що на думку позивача, є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Також на її неодноразові усні звернення до відповідача не було жодної позитивної реакції та заборгованість позивачу по заробітній платі виплачена не була. ОСОБА_1 вказує, оскільки її було звільнено з роботи 23 вересня 2021 року та відповідно до трудового договору №16 її заробітна плата за липень-серпень 2021 року становила 6050 грн., таким чином середня заробітна плата за два останні місяці перед звільненням становить 6050 грн. Середньоденна заробітна плата становить 140 грн. 70 коп. (6050 грн : 43 робочих дня позивача за період липень-серпень 2021 року). Кількість днів затримки виплати заробітної плати з дня звільнення 23 вересня 2021 року по 21 жовтня 2021 року становить 29 днів. Отже, позивач вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4080 грн. 30 коп. (140,7 грн середньоденна заробітна плата позивача * 29 днів кількість днів затримки розрахунку), та має бути стягнутий з відповідача. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12100 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4080 грн. 30 коп. та судові витрати у розмірі 908 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 01 серпня 1991 року, 17 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу ФОП ОСОБА_2 на посаду продавця продовольчих товарів за трудовим договором №16 від 17 лютого 2021 року.

23 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.4).

17 лютого 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір на невизначений строк, відповідно до якого фізична особа-підприємець зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6050 грн на місяць.

В п.16 зазначено, що трудовий договір розірваний сторонами 23 вересня 2021 року (а.с.7).

Відповідно до наказу №6 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з посади продавця продовольчих товарів з 23 вересня 2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.8).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України з березня по червень 2021 року сума заробітку для нарахування пенсії зазначена у розмірі 6050 грн. (а.с.9).

Відповідно до довідки від 22 листопада 2021 року, наданої відповідачем ФОП ОСОБА_2 , позивач працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавця продовольчих товарів за трудовим договором №16 від 17 лютого 2021 року. Була звільнена 23 вересня 2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. За весь період роботи ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата в повному обсязі. На момент звільнення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 не має. (а.с.69).

Згідно довідки №25 про середню заробітну плату від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 , яка працювала у ФОП ОСОБА_2 з березня по серпень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 36500 грн. Середньоденна заробітна плата становить 292 грн. (а.с.70).

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості №08/21/2 за серпень 2021 року та розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 за вересень 2021 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату згідно умов трудового договору, про що свідчать її підписи в графі Розписка в отриманні (а.с.46, 47, 48).

Позивач ОСОБА_1 заперечувала отримання нею від відповідача заробітної плати за вказаний період часу та звернулася до суду першої інстанції із клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що підписи які стоять у розрахунково-платіжних відомостях №08/21/2 за серпень 2021 року, розрахунково-платіжних відомостях №09/21/1 за вересень 2021 року в графі Розписка в отриманні їй не належать та виконані іншою невідомою їй особою (а.с.77)

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. На вирішення експертам були поставлені наступні питання: - чи виконано підпис у графі Отримав розрахунково-платіжної відомості №08/21/1 (аванс за серпень 2021 року) ОСОБА_1 ; - чи виконано підпис у графі Розписка в отриманні розрахунково-платіжної відомості №08/21/2 (за серпень 2021 року) ОСОБА_1 ; - чи виконано підпис у графі Розписка в отриманні розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 (за вересень 2021 року) ОСОБА_1 . У відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було витребувано оригінали розрахунково-платіжних відомостей: №08/21/1; №08/21/2 та №09/21/1 для проведення експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.92).

05 серпня 2022 року матеріали цивільної справи із експертної установи були повернуті на адресу суду разом з повідомленням про неможливість надання висновку судового експерта №1371-22 від 08 липня 2022 року, у зв`язку з ненаданням експерту оригіналів досліджуваних документів (а.с.97, 98-100).

Відмовляючи у задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що за серпень та вересень 2021 року позивач отримувала заробітну плату у готівковій формі, що підтверджується її підписами у розрахунково-платіжних відомостях, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 43 Конституції України - кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Статтею 1 Закону України Про оплату праці визначено, що заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до положень ст. 115 КзпП України, ст. 24 Закону України Про оплату праці заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

При розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У справі встановлено, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 01 серпня 1991 року, 17 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу ФОП ОСОБА_2 на посаду продавця продовольчих товарів за трудовим договором №16 від 17 лютого 2021 року.

23 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.4).

17 лютого 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір на невизначений строк, відповідно до якого фізична особа-підприємець зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6050 грн на місяць.

В п.16 зазначено, що трудовий договір розірваний сторонами 23 вересня 2021 року (а.с.7).

Відповідно до наказу №6 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з посади продавця продовольчих товарів з 23 вересня 2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.8).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України з березня по червень 2021 року сума заробітку для нарахування пенсії зазначена у розмірі 6050 грн. (а.с.9).

Відповідно до довідки від 22 листопада 2021 року, наданої відповідачем ФОП ОСОБА_2 , позивач працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавця продовольчих товарів за трудовим договором №16 від 17 лютого 2021 року. Була звільнена 23 вересня 2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. За весь період роботи ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата в повному обсязі. На момент звільнення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 не має. (а.с.69).

Згідно довідки №25 про середню заробітну плату від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 , яка працювала у ФОП ОСОБА_2 , з березня по серпень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 36500 грн. Середньоденна заробітна плата становить 292 грн. (а.с.70).

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості №08/21/2 за серпень 2021 року та розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 за вересень 2021 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату згідно умов трудового договору, про що свідчать її підписи в графі Розписка в отриманні (а.с.46, 47, 48).

Позивач ОСОБА_1 заперечувала отримання нею від відповідача заробітної плати за вказаний період часу та звернулася до суду першої інстанції із клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що підписи які стоять у розрахунково-платіжних відомостях №08/21/2 за серпень 2021 року, розрахунково-платіжних відомостях №09/21/1 за вересень 2021 року в графі Розписка в отриманні їй не належать та виконані невідомою їй особою (а.с.77)

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. На вирішення експертам були поставлені наступні питання: - чи виконано підпис у графі Отримав розрахунково-платіжної відомості №08/21/1 (аванс за серпень 2021 року) ОСОБА_1 ; - чи виконано підпис у графі Розписка в отриманні розрахунково-платіжної відомості №08/21/2 (за серпень 2021 року) ОСОБА_1 ; - чи виконано підпис у графі Розписка в отриманні розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 (за вересень 2021 року) ОСОБА_1 . У відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було витребувано оригінали розрахунково-платіжних відомостей: №08/21/1; №08/21/2 та №09/21/1 для проведення експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.92).

05 серпня 2022 року матеріали цивільної справи із експертної установи були повернуті на адресу суду разом з повідомленням про неможливість надання висновку судового експерта №1371-22 від 08 липня 2022 року, у зв`язку з ненаданням експерту оригіналів досліджуваних документів (а.с.97, 98-100).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначала про те, що підписи, які поставлені у розрахунково-платіжних відомостях №08/21/2 за серпень 2021 року, розрахунково-платіжних відомостях №09/21/1 за вересень 2021 року в графі Розписка в отриманні їй не належать та виконані іншою невідомою їй особою (а.с.120-123).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року було витребувано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 наступні докази: оригінал розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 (за вересень 2021 року); оригінал розрахунково-платіжної відомості №08/21/1 (за серпень 2021 року); оригінал розрахунково-платіжної відомості №08/21/1 (аванс за серпень 2021 року) (а.с.140, 141).

Копію вказаної ухвали суду від 06 грудня 2022 року про витребування доказів отримано відповідачем у справі фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.168).

Однак, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ухвала Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року про витребування доказів не виконана, причини її невиконання не зазначені, витребуванні апеляційним судом докази відповідачем апеляційному суду не надані.

Слід зазначити обов`язок доказування при вирішенні трудових спорів покладено на роботодавця.

Позивач ОСОБА_1 зазначала про те, що вона не отримувала заробітної плати за вказаний період часу і підпис у відомостях їй не належить.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у справі фізична особа-підприємець ОСОБА_2 отримала ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року про витребування у неї доказів - оригінал розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 (за вересень 2021 року); оригінал розрахунково-платіжної відомості №08/21/1 (за серпень 2021 року); оригінал розрахунково-платіжної відомості №08/21/1 (аванс за серпень 2021 року), однак вказану ухвалу суду не виконала, витребувані документи суду не надала.

Таким чином відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не доведено належними доказами у справі факту виплати ОСОБА_1 заробітної плати при її звільненні.

Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку)

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12100 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4080 грн. 30 коп. та судові витрати у розмірі 908 грн. (а.с.2, 3).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.3 трудового договору від 17 лютого 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фізична особа-підприємець зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6050 грн на місяць (а.с.7).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем, в порушення умов трудового договору, їй не була виплачена заробітна плата за два місяці: серпень 2021 року та вересень 2021 року (а.с.2, 3).

Відповідно до наказу №6 від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з посади продавця продовольчих товарів з 23 вересня 2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.8).

Таким чином, позивачеві відповідачем не виплачена заробітна плата за серпень 2021 року у розмірі - 6050 грн. та за відпрацьовані дні вересня 2021 року у розмірі - 4609 грн. 60 коп. (з 01 вересня 2021 року по 22 вересня 2021 року, тобто за 16 робочих днів).

Загальний розмір заборгованості по заробітній платі позивача за серпень 2021 року та вересень 2021 року (по день звільнення 23 вересня 2021 року) становить 10 659 грн. 60 коп. ( 6050 грн. + 4609 грн. 60 коп.), який підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити.

Відповідно до зазначених норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, розрахунок середньої заробітної плати за час затримки виплати розрахунку при звільненні проводиться з урахуванням заробітної плати позивача ОСОБА_1 за останні два місяці, передуючі її звільненню - липень 2021 року та серпень 2021 року.

Заробітна плата позивача за два повних місяці, що передували її звільненню липень 2021 року та серпень 2021 року становить: 6050 грн. х 2 = 12 100 грн.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 140 грн. 70 коп. (6050 грн : 43 робочих дня позивача за період липень-серпень 2021 року).

Кількість днів затримки виплати заробітної плати з дня звільнення 23 вересня 2021 року по 21 жовтня 2021 року ( день звернення з позовом) становить 29 днів.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4080 грн. 30 коп. (140 грн. 70 коп. середньоденна заробітна плата позивача х 29 днів кількість днів затримки розрахунку).

Таким чином, відповідно сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні з 23 вересня 2021 року по 21 жовтня 2021 року, в межах заявлених позивачем позовних вимог, становить - 4080 грн. 30 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованості по заробітній платі за серпень 2021 року та вересень 2021 року у розмірі 10 659 грн. 60 коп. із відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 вересня 2021 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 4 080 грн. 30 коп. із відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць у розмірі 6 050 грн. із відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 2 396 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова