Справа № 308/8399/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 серпня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

22.05.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», зазначивши третіми особами приватного нотаріуса та приватного виконавця, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26285, вчинений 10.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення заборгованості за кредитним договором та виконавчий напис №26286, вчинений 29.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку травня позивачка не змогла скористатися банківською картко щодо зняття готівки, а завантаживши програму Дія, дізналася про відкриття виконавчого провадження №67055198 та №67056004, які здійснені на підставі виконавчого напису за №26285 та №26286. 16.05.2023, ознайомившись з матеріалами справи виконавчого провадження №67055198 та №67056004, встановила, що такий відкритий на підставі виконавчого напису за №26285 20.09.2021 та №26286 від 10.09.2021 приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О. та об`єднані в одне провадження в зведене ВП №67055198 та на підставі яких накладено арешти на банківську картку. Вважає виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №26285 20.09.2021 та №26286 від 10.09.2021 такими, що не підлягають виконанню з наступних підстав., оскільки правових підстав для вчинення вказаного виконавчого напису у приватного нотаріуса не було; заборгованість, вказану у виконавчому написі, вона не визнає, оскільки вказаний кредитний договір вона не підписувала і з ТОВ «ІНСТАФІНАНС» не укладала.

В судове засідання позивачка не з`явилася, 21.07.2022 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

В свою чергу відповідач, будучи повідомленим про місце, час та дату судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи від представника останнього не надходило, відзиву на позовну заяву до суду подано не було.

Третя особа приватний виконавець та приватний нотаріус в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи, а також пояснень щодо позову до суду не подано.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні в справі доказові матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до копії виконавчого напису 20.09.2021 за №26285 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованості в сумі 35099,00 гривень згідно з кредитним договором № ID3126623 від 30 жовтня 2020 року. Строк платежу за кредитним договором настав, боржник допустив прострочення платежів, а тому склалася заборгованість за період з 06.01.2021 по 06.08.2021. Сума заборгованості становить 35 099,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 26099,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із стягувача в сумі 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувана становить 35 749, 00 грн.

Відповідно до копії виконавчого напису №26286 від 10.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованості в сумі 24 059,00 грн. гривень згідно з кредитним договором №IU1643629 від 30.12.2020. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.01.2021 по 06.08.2021. Сума заборгованості становить 24 059,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18 059,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із Стягувача в сумі 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 24 709,00 грн.

Окрім цього зі змісту оспорюваних виконавчих написів з`ясовано, що такий вчинено відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999.

07.10.2021 на виконання вказаних виконавчих написів приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської обл. Коханом П.І. відкрито виконавче провадження №67055198 та №67056004, які зведено у виконавчі провадження №67055198.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи у контексті з доводами та запереченнями учасників судового процесу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Проте вказана Постанова № 1172 не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом незаконною та нечинною, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. При цьому постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З кредитного договору №ID3126623 від 30 жовтня 2020 року видно, що такий укладено між позивачкою та відповідачем, відповідно до умов якого останнім надано позичальнику кредит у сумі 9000 грн. строком на 30 днів. Сторонами визначено сплату процентів за кожен день користування кредитом, а також за весь фактичний час користування таким. До договору додано графік розрахунків.

З кредитного договору №IU1643629 від 30.12.2020 видно, що такий укладено між позивачкою та відповідачем, відповідно до умов якого останнім надано позичальнику кредит у сумі 6000 грн. строком на 30 днів. Сторонами визначено сплату процентів за кожен день користування кредитом, а також за весь фактичний час користування таким. До договору додано графік розрахунків.

Суд констатує, що вказаний кредитний договір містить реквізити сторін, зокрема анкетні та інші ідентифікаційні дані позивачки як позичальника, а також реквізити Товариства, однак даний договір не містить підписи сторін, такий нотаріально не посвідчений й зрештою не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Тож у приватного нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на такому.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

З наведеного можна зробити висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17.

Кредитним договором №ID3126623 від 30 жовтня 2020 року визначено, що відповідач надає позичальнику кредит у сумі 9000 грн. строком на 30 днів, тобто щонайбільше до 29.11.2020, датою погашення кредиту 29.11.2020, 13.12.2020, 13.01.2021.

При цьому з оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення провадиться за період з 06.01.2021 по 06.08.2021

Кредитним договором №IU1643629 від 30.12.2020 визначено, що відповідач надає позичальнику кредит у сумі 6000 грн. строком на 30 днів, тобто щонайбільше до 29.01.2021, такою є й дата погашення кредиту.

При цьому з оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення провадиться за період з 15.01.2021 по 06.08.2021.

В п. 54 постанови Великої Палатою від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Означене свідчить про спірність розміру заборгованості позичальника перед стягувачем, зокрема в частині нарахованих відсотків.

Окрім цього з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Відтак, на думку суду, приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності характеру правовідносин між відповідачем та позивачем, не перевірив дійсність суми заборгованості за кредитним договором, а також вчинив виконавчий напис на договорі, який не є нотаріально посвідченим, і відповідно не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже заявлена відповідачем як банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатися безспірною на момент вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач, всупереч наданому йому ст. 191 ЦПК України права подати заперечення проти позову у вигляді відзиву не скористався, а тому вказаний вище висновок суду зроблений за наявними матеріалами справи.

Тож, позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 41, 124, 129, 1291 Конституції України, ст. ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, що зареєстрований в реєстрі за №26285 від 10.09.2021, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» заборгованості у сумі 35099 грн.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, що зареєстрований в реєстрі за №26286 від 29.09.2021, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» заборгованості у сумі 24059 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««ІНСТАФІНАНС» (, м. Київ, вул. Сурікова,3а) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2190 (дві тисячі сто дев`яносто) гривень 14 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов