Провадження № 2/211/463/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
08 лютого 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просить стягнути солідарно з них заборгованість за укладеним кредитним договором № А-86/07 від 29 жовтня 2007 року в сумі 211 201,02 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог зазначено, що 29 жовтня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № А-86/07, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 100 000,00 доларів США на строк з 29.10.2007 по 29.10.2014 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 11,9% річних. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 29.10.2007. рішенням суду від 29 березня 2010 року у справі № 2-1901/10 позов ПАТ АТ «Укргазбанк» задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № А-86/07 від 29.10.2007, що складається із строкової заборгованості по кредиту 69 047,52 доларів США, простроченої заборгованості по кредиту 17 857,20 доларів США, поточної заборгованості по процентам 460,84 долари США, простроченої заборгованості про процентам 9 036,38 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 32 101,62 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів 17 588,88 грн., а всього 96 401,94 доларів США та 49 690,50 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. У зв`язку з невиконанням відповідачами вказаного судового рішення, позивач просить стягнути на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми за період з 03.09.2018 по 02.09.2021 у заявленій сумі.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2021 року справу направлено за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою суду від 04 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року розгляд справи ухвалено здійснювати у заочному порядку.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.
Згідно поданої до суду заяви, представник позивача просить розгляд справи проводити за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає.
Відповідачі не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як встановлено судом, 29 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № А-86/07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 100 000,00 доларів США на строк з 29 жовтня 2007 року по 29 жовтня 2014 рік або по день, визначений в п. 3.3.11 цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 11,9% річних, на придбання транспортного засобу (а.с. 7-11 копія договору).
29 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , як поручителем, укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № А-86/07 від 29 жовтня 2007 року 9а.с. 12-13 копія договору).
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2010 року та додатковим рішенням від 19 липня 2010 року у справі № 2-1901/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №А-86/07 від 29.10.2007, що складається з строкової заборгованості по кредиту - 69047 дол. 52 центи США, що на день ухвалення рішення становить 545475 грн. 41 коп.; простроченої заборгованості по кредиту - 17857 дол. 20 центів США, що на день ухвалення рішення становить 141071 грн. 90 коп.; поточної заборгованості по процентах - 460 дол. 84 центи США, що на день ухвалення рішення становить 3640 грн. 64 коп.; простроченої заборгованості по процентах - 9036 дол. 38 центів США, що на день ухвалення рішення становить 71387 грн. 40 коп.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 32101 грн. 62 коп.; заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів - 17588 грн. 88 коп., всього стягнути 96401 " дол. 94 центи США, що на день ухвалення рішення становить 761575 грн. 33 коп. та 49690 грн. 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Стягнуто штраф за порушення умов договору та звернуто стягнення на предмет застави.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором № А-86/07 від 29 жовтня 2007 року, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судовим рішенням від 29 березня 2010 року про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виконавчого листа, доказів виконання цього рішення суду не надано.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) та від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Згідно наданого до суду розрахунку, 3% річних за період з 03.09.2018 по 02.09.2021, із розрахунку суми боргу за кредитним договором № А-86/07, становить 211 201,02 грн. (а.с. 19 розрахунок).

Вказана заборгованість, яка не спростована позичальником, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Стосовно солідарного стягнення боргу, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2022 року по справу № 591/291/17 (провадження № 61-2802св20) зазначив, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Банк використав своє право дострокового повернення усієї суми кредиту, а також сплати процентів і неустойки, шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року у справі № 761/19886/14-ц (провадження № 61-14136св20) зазначено, що «вчиненням виконавчого напису нотаріуса позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання. Вчиненням 18 вересня 2009 року виконавчого напису в рахунок дострокового погашення всієї суми заборгованості по кредитному договору банк здійснив право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання Враховуючи, що після вчинення 18 вересня 2009 року виконавчого напису змінився строк виконання основного зобов`язання, банк мав право звернутись з вимогою до поручителів протягом шести місяців. З позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося 26 травня 2010 року, тобто порука припинилась, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителів необґрунтовані».

Так, статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Разом з тим, частиною 4 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Пунктами 5.1, 5.2 договору поруки від 29.10.2007 сторони погодили, що дійсний договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явив вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору (а.с. 12-13 копія договору).

Пред`явленням позову у справі 2-1901/2010 та винесенням 29 березня 2010 судового рішення, ПАТ АТ «Укргазбанк», як кредитор, використав право вимоги дострокового повернення суми кредиту, тобто на власний розсуд змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору та виконання основного зобов`язання. Позовну заяву про стягнення сум на підставі статті 625 ЦК України, пред`явлено до поручителя ОСОБА_2 через 11 років (в листопаді 2021 року), а отже вимоги про стягнення з поручителя належним сум необґрунтовані та не підлягають задоволенню в силу припинення поруки.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3 168,02 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), яку суд з врахуванням викладеного, вважає необхідним задовольнити.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1), 3% річних за період з 03.09.2018 по 02.09.2021 за кредитним договором № А-86/07 від 29 жовтня 2007 року у сумі 211 201 (двісті одинадцять тисяч двісті одна) гривня 02 коп. та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 168 (три тисячі сто шістдесят вісім) гривень 02 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2023 р.

Суддя Н.Г.Середня