Справа № 674/621/17
Провадження № 2/674/3/23
РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2023 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Сосни О.М., за участю секретарів судового засідання Мудрицької Л.В., Когут О.І., прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратуриМельника В.В., представника відповідача адвоката Громика М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дунаєвецької міської ради до Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура Дунаєвецького району Хмельницької області (в подальшому в зв`язку з реформуванням - Кам`янець-Подільська окружна прокуратура) в інтересах держави звернулась до суду з позовом до Дунаєвецької РДА, ОСОБА_1 про визнання недійсними та незаконними розпоряджень, державного акта про право приватної власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що оскаржувані рішення Дунаєвецької РДА не відповідають вимогам закону через те, що частина земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_1 відноситься до земель водного фонду.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (далі суд) від 23.07.2015 (справа № 674/31/15-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06.12.2016 позов задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження Дунаєвецької РДА від 16.01.2007 № 44/2007-р, визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 957150 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :05:009:0072, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2009 .

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 зазначені судові рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. В мотивувальній частині даної постанови зазначалось поряд з іншим і те, що прокурором не обрано конкретного способу захисту порушеного права.

Також перший заступник керівника Кам`янець-Подільська місцевої (далі окружної) прокуратури в особі Хмельницької обласної державної адміністрації звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Дунаєвецька РДА про визнання недійсним державного акту серії ЯЗ № 331546 на земельну ділянку за кадастровим номером :05:009:0072 та витребування у ОСОБА_2 зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою суду від 08.06.2017 відкрито провадження в даній справі (№ 674/621/17).

Ухвалою суду від 22.01.2019 об`єднано в одне провадження справи №674/31/15-ц та №674/621/17, присвоєно об`єднаній справі № 674/621/17.

Ухвалою суду від 09.04.2019 здійснено перехід від стадії розгляду справи до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.07.2019 залучено у якості позивача Кам`янець-Подільську місцеву прокуратуру та у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Дунаєвецьку міську раду Хмельницької області.

09.07.2019 та 07.02.2020 від першого заступника керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури надійшли відповідно заява про зміну предмета позову та уточнення позовних вимог, згідно яких прокурор в остаточних вимогах просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації № 321/2009-р від 01 квітня 2009 року, витребувати у ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0072. Зміна предмету позову у вибраний прокурором спосіб відповідає положенням ст. 49 ЦПК України та правовим позиціям, наведеним у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20.

В обґрунтування уточнених позовних вимог (том 2 а.с.222-232) у об`єднаному провадженні зазначає, що під час вивчення стану законності надання земельних ділянок водного фонду у приватну власність, в тому числі земель прибережних захисних смуг, виявлено ряд порушень. Розпорядженням Дунаєвецької РДА №321/2009-р від 01.04.2009 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2,0000 га (сіножаті) для ведення особистого селянського господарства із земель запасу, що розташована за межами населеного пункту с.Чаньків на території Чаньківської сільської ради. На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_1 отримала державний акт серії ЯЖ №957150 від 19.05.2009 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :05:009:0072 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту с.Чаньків на території Чаньківської сільської ради (на даний час Дунаєвецької міської ради). Однак, зазначене розпорядження Дунаєвецької РДА прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконними та скасуванню, а земельна ділянка витребуванню на користь держави. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М., зареєстрованого в реєстрі №1408, ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбав вищевказану земельну ділянку.

На підставі розпорядження Дунаєвецької РДА №190/2002-р від 09.10.2002 року ОСОБА_3 передано в оренду земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб, зокрема, ставок №2 загальною площею 5,80 га, в т.ч.5,40 га під водою, 0,30 га під гідротехнічними спорудами (дамбою), 0,10 га під сіножатями (прибережна смуга), що знаходяться за межами населеного пункту на території Чаньківської сільської ради.

З плану земельної ділянки, складеного за результатами кадастрової зйомки та з кадастрового плану земельної ділянки із кадастровим номером :05:009:0072 площею 2,0000 га, власником якої є ОСОБА_2 вбачається, що частина земельної ділянки площею 0,1151 га та 0,0595 га безпосередньо накладається на водойму (ставок), який перебуває в оренді ОСОБА_3 , а інша частина межує з береговою лінією цього ставка. Відстань між кромкою води та спірною земельною ділянкою становить менше ніж 50 м.

Отже, на думку прокурора, при передачі ОСОБА_1 земельної ділянки Дунаєвецькою РДА не враховано розміри та межі прибережної захисної смуги водного об`єкту, внаслідок чого порушено вимоги ст.ст.59, 60 ЗК України та ст.ст.85, 88 ВК України. Звернення прокурора з позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності передачі земельних ділянок у власність.

Ухвалою від 23.12.2020 прийнято справу до провадження в теперішньому складі суду та призначено підготовче судове засідання та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

06.10.2021 ухвалою суду замінено у справі Дунаєвецьку РДА на правонаступника Кам`янець-Подільську РДА Хмельницької області.

27.10.2021 ухвалою суду витребувано докази у Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

09.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17.08.2022 за клопотанням прокурора у порядку процесуального правонаступництва залучено Дунаєвецьку міську раду представляти інтереси держави замість Хмельницької обласної державної адміністрації та вилучено Дунаєвецьку міську раду з числа третіх осіб у справі.

Протокольною ухвалою суду від 28.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Дунаєвецької міської ради про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні.

Ухвалами суду від 28.11.2022 відмовлено у прийнятті заяви заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури про зміну предмету позову та від 13.02.2023 відмовлено у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні прокурор Кам`янець-Подільської окружної прокуратуриМельник В.В. уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

Представник Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Також подала пояснення на уточнену позовну заяву, в яких зазначає, що вважає за можливе задовольнити позов та при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Представник відповідача Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзив не подавали, будь-яких заяв до суду не направляли.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. У матеріалах справи міститься заява, в якій просить розглядати справу без її участі та зазначає, що не згідна з позовом.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Громик І.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити. В обґрунтування заперечень представник відповідача вказав, що ПП «Краянин», які розробляли технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на запит прокурора у 2014 році не надали підтвердження, що вона мала проводити певні дії, тому така технічна документація є незаконною. Зазначив, що прибережна захисна смуга є сформованою (0,10 га), відсутні дані щодо накладення спірної земельної ділянки на земельну ділянку, яка відноситься до земель водного фонду. Крім того, площа і конфігурація накладання не вказана. Вказав, що в матеріалах справи наявна копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 23.07.2019 в межах якої було проведено експертизу та згідно висновку експерта накладання земельних ділянок відсутні. Також прокуратура звернулася до суду з порушенням строку позовної давності.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні справи покладається на думку суду. Також у матеріалах справи міститься пояснення на уточнену позовну заяву, в яких представник просить задовольнити позов прокурора та зазначає, що згідно чинного законодавства України, зокрема Законом України «Про землеустрій» передбачено, що відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники. Розробниками документації із землеустрою є юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та які є відповідальними за якість робіт із землеустрою. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації згідно Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності затвердженого постановою КМУ від 08.05.1996 №486.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 26.12.2006 ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до голови Дунаєвецької РДА про передачу їй з у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу за межами населеного пункту с. Чаньків на території Чаньківської сільської ради (том 1 а.с.7).

Розпорядженням Дунаєвецької РДА №44/2007-р від 16.01.2007р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 2,00 га на передачу у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу за межами населеного пункту с. Чаньків на території Чаньківської сільської ради (том 1 а.с.8).

Рішенням Дунаєвецької районної ради від 09.10.2008 року, № 47-14/2008 ОСОБА_1 надано позитивний висновок щодо передачі у власність земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті) для ведення особистого селянського господарства із земель запасу за межами населеного пункту на території Чаньківської сільської ради (том 1 а.с.23).

Розпорядженням Дунаєвецької РДА №321/2009-р від 01.04.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Чаньківська сільська рада, за межами населеного пункту, та передано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га (сіножаті) у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу за межами населеного пункту с. Чаньків на території Чаньківської сільської ради (том 1 а.с.9).

19.05.2009 на ім`я ОСОБА_1 видано Державний акт серії ЯЖ №957150 на право власності на вищевказану земельну ділянку (том 1 а.с.10).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М., зареєстрованого в реєстрі №1408, ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбав вищевказану земельну ділянку (том 1 а.с.88).

На підставі розпорядження Дунаєвецької РДА №190/2002-р від 09.10.2002 року ОСОБА_3 передано в оренду земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб, зокрема, ставок №2 загальною площею 5,80 га, в т.ч. 5,40 га під водою, 0,30 га під гідротехнічними спорудами (дамбою), 0,10 га під сіножатями (прибережна смуга), що знаходяться за межами населеного пункту на території Чаньківської сільської ради (том 1 а.с.62, том 3 а.с.211 зворот).

Відповідно до акта про встановлення зовнішніх меж земельної ділянки земель водного фонду, складеного 21.01.2003 року, земельно-кадастровим планом ділянки встановлені зовнішні межі вказаної земельної ділянки (том 1 а.с.63-64). Згідно п.п.1.1. п.1Додаткової угоди від 12.06.2008 року строк оренди земельної ділянки встановлено на 10 років (том 1 а.с.65).

За замовленням ОСОБА_1 в.о. Дунаєвецького РВ ДПЦДЗК Чекановським М.В. було розроблено та погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі у власність, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Чаньківська сільська рада, за межами населеного пункту (том 3 а.с.188-204).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була розроблена ПП «Краянин» у 2014 році на запит прокурора (том 1 а.с.11-52).

Згідно технічного звіту по розробці технічної документації для складання кадастрового плану на земельну ділянку водного фонду, яка надається в тимчасове користування на умовах оренди для риборозведення та рибогосподарських потреб виготовленої ОСОБА_3 , вбачається, що матеріалами перевірки технічної документації з інвентаризації земельної ділянки земель водного фонду, земельно-кадастровий план не відповідає технічним вимогам та не встановлено кадастровий номер ділянки (том 3 а.с.205-217).

Заведена реєстраційна справа із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для продовження договору оренди (том 3 а.с.218-229).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.07.2019, в ході досудового розслідування встановлено, що порушення меж (або накладення) земельних ділянок за кадастровими номерами :05:009:0072 та :05:009:0070 відповідно до правовстановлюючих документів на землі водного фонду, які знаходяться поруч за кадастровим номером :05:009:0068 відсутні, тому розробником технічної документації щодо земельної ділянки, зокрема :05:009:0072 у 2007 році завідомо неправдиві відомості до Проектів землеустрою не вносилися. У зв`язку із чим, кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях розробника технічної документації Дунаєвецького РВ ДПЦДЗК ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 ККУ (том 3 а.с.180).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (п.37).

Згідно ст.19Земельного кодексу України (далі ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі рекреаційного призначення, землі водного фонду.

За змістом підпункту «б» ч.1 ст.58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.60 ЗК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Аналогічні норми закріплені в ч.ч.1-3 ст.88 Водного кодексу України (далі ВК України).

Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених ЗК України та ВК України.

Водночас, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не може свідчити про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розмір і межі встановлено законом, а тому такі земельні ділянки, що належали до земель водного фонду, не можуть бути передані у приватну власність (постанова Верховного Суду України від 26.05.2021 у справі №372/4149/18-ц).

Механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» (далі Порядок).

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 ВК України. Межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, крім випадків, встановлених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, та/або генеральними планами населених пунктів, які розробляються в порядку, визначеному Земельним кодексом України, Законами України Про землеустрій і Про регулювання містобудівної діяльності, зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівні.

Назва, склад та зміст проекту землеустрою визначаються замовником з урахуванням характеристик території конкретного об`єкта землеустрою.

Відомості про межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Згідно п.10 Порядку у межах населених пунктів водоохоронні зони, прибережні захисні смуги та пляжні зони встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад та генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або коли зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені: прибережні захисні смуги визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів і збігаються з пляжними зонами, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою статті 88 Водного кодексу України; водоохоронні зони визначаються за проектами землеустрою, зазначеними в пункті 5 цього Порядку.

За межами населених пунктів межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою, зазначеними в пункті 5 цього Порядку, та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад.

Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із матеріалів справи, межі прибережних захисних смуг ставка №2 загальною площею 5,80 га, який знаходиться за межами населеного пункту на території Чаньківської сільської ради не встановлено, проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг не розроблялись, дані до Державного земельного кадастру не вносились.

При наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року №486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

З матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Чаньківської сільської ради, розробленої ПП «Краянин» на запит прокурора в 2014 році (том 1 а.с.11-52) вбачається, що частина спірної земельної ділянки, власником якої на даний час є ОСОБА_2 , знаходиться в межах прибережної захисної смуги, а частина безпосередньо накладається на земельну ділянку, яка знаходиться під водоймою.

Натомість твердження представника відповідача про незаконність вказаної документації суд не бере до уваги, оскільки на підтвердження своє позиції будь-якої іншої технічної документації чи висновку експерта із даних питань суду не надав.

З плану земельної ділянки, складеного за результатами кадастрової зйомки та з кадастрового плану земельної ділянки №:05:009:0072 площею 2,0000 га, власником якої є ОСОБА_2 , вбачається, що частина земельної ділянки площею 0,1151 га та 0,0595 га безпосередньо накладається на водойму (ставок), який на даний час перебуває в оренді ОСОБА_3 , а інша частина межує з береговою лінією цього ставка. Відстань між кромкою води та спірною земельною ділянкою №:05:009:0072 площею 2,0000 га становить менше ніж 50 м (том 1 а.с.15-18).

Згідно п.п.10, 11 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 10.12.2007 року №1253 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Чаньківська сільська рада, за межами населеного пункту Дунаєвецького району, замовник ОСОБА_1 , землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, однак необхідно уточнити місце розташування земельної ділянки відносно прибережної смуги (том 3 а.с.190). Відсутність передбаченої законом прибережної захисної смуги в 50 м. між земельною ділянкою ОСОБА_2 та земельною ділянкою водного фонду (ставок) підтверджується також і іншими планово-картографічними матеріалами, які містяться в матеріалах справи (том 3 а.с.197-199).

Твердження представника відповідача про те, що прибережна захисна смуга є сформованою (0,10 га) є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_3 передано в оренду частину земельної ділянки водного фонду, зокрема, ставок №2 загальною площею 5,80 га, в т.ч.5,40 га під водою, 0,30 га під гідротехнічними спорудами (дамбою), 0,10 га під сіножатями (прибережна смуга) (том 3 а.с.210 зворот), а проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг як зазначалось вище, не розроблялись, доказів цьому не надано.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 23.07.2019, яка міститься в матеріалах справи, оцінюється судом у сукупності з іншими доказами згідно ст.89 ЦПК України, стосується оцінки обставини відсутності накладання земельної ділянки за кадастровим номером :05:009:0072 на землі водного фонду до земельної ділянки за кадастровим номером :05:009:0068.

При вирішенні спору суд зауважує, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (п.57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (п.40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (п.89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (п.7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (п.67), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (п.58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (п.98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (п.9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (п.55) і № 200/606/18 (п.73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (п.7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (п.68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (п.19), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (п.143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (п.61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (п.8.31), від 8 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (п.21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (п.56)).

Прокурор звернувся до суду з кількома уточненими позовними вимогами, обравши спосіб захисту для відновлення порушеного права власності на земельну ділянку водного фонду віндикаційний позов, що підтверджено також і в судовому засіданні.

Також прокурором заявлена вимога про визнання недійсним розпорядження Дунаєвецької РДА №321/2009-р від 01.04.2009 року на підставі якого спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_1 .

Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №911/3681/17, від 01.02.2020 року у справі №922/614/19.

Вимога про скасування зазначеного розпорядження, яке вже реалізовано і вичерпало свою дію, не є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки не забезпечує реальне поновлення прав держави, за захистом якого прокурор звернувся до суду.

(Правова позиція Верховного Суду у постанові від 28.09.2022 року в справі №748/1230/21).

Стосовно вимоги про витребування спірної земельної ділянки суд зазначає наступне.

Згідно п.90 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (ч.1 ст.317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (п.п.65-67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, оскільки воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (п.64 вказаної Постанови).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не для захисту права володіння, яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень (п.71 Постанови).

Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (п.п.70-71 Постанови).

З урахуванням наведеного, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу.

Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, й таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом.

Обрання неефективного способу захисту порушеного права є самостійною підставою для відмови у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №331/6927/16-ц).

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, суд не вирішує питання стосовно застосування строку позовної давності.

Підстави для стягнення судових витрат з відповідачів відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргирішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Кам`янець-Подільська окружна прокуратура (місцезнаходження - Хмельницька область, м.Кам`янець-Подільський вул.Драгоманова, 11);

в інтересах держави в особі Дунаєвецької міської ради (місцезнаходження - Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, м.Дунаївці, вул.Шевченка, 50, ).

Відповідачі:

Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація Хмельницької області (місцезнаходження - юридична адреса: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с.Мукша Китайгородська, вул.Матросова, 30А, );

ОСОБА_1 (місце проживання - Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Заставля, паспорт НОМЕР_1 виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області від 20.02.2003 року);

ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (місцезнаходження м.Хмельницький, вул.Інститутська, 4/1, ).

Повне судове рішення складено 17 березня 2023 року.

Суддя О.М.Сосна