Справа № 458/721/23
УХВАЛА

08.08.2023 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І, перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2023 року до Турківського районного суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.10.2022 року по 01.07.2023 року в сумі 2782,16 грн.

08.08.2023 року заявником до Турківського районного суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про відкликання вищевказаної заяви про видачу судового наказу.

Дослідивши зміст поданої заяви приходжу до висновку, що заяви підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 ЦПК України заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

Цивільний процесуальний кодекс України не визначає, що необхідно зробити з заявою про видачу судового наказу у випадку її відкликання, тому суддя вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Особа, яка звернулася в суд, діючи самостійно, відповідно до вимог ст.ст.13,49 ЦПК України, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Беручи до уваги те, що заяву про видачу судового наказу ще не розглянуто, а заявник подав заяву про відкликання заяви про видачу судового наказу, чим реалізував надане йому законом право, тому суд вважає, що заяву про відкликання необхідно задовольнити, а заяву про видачу судового наказу повернути.

На підставі вищезазначеного, зважаючи на те, що заявником подано заяву про відкликання заяви про видачу судового наказу до його видачі, суддя вважає, що заява про відкликання заяви про видачу судового наказу є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, ч. 5 ст. 163, п. 3 ч. 4 ст. 185, 260, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про відкликання заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала складена та підписана 08. 08.2023 року.

Суддя Р.І. Ференц