Номер провадження 2/754/712/23
Справа №754/5758/22
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання - Довгань Г.А.

за участю:

позивача- ОСОБА_1

представника відповідача Андріїва С.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, про зобов`язання прийняти на вакантну посаду

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 25.07.2022 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про зобов`язання прийняти на вакантну посаду, посилаючись на те, що вона працювала у Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури (далі відповідач) з 2001 по 2018 рік без проблем, а за декілька років до пенсії зі слів позивачки, стосовно неї почалися знущання. Були зняті всі надбавки і доплати., а потім тричі не законно була звільнена, і рішеннями Деснянського районного суду м. Києва тричі поновлена. 02.02.2022 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, позивачка була поновлена на 0,5 посадового окладу старшого майстра об`єктів газопостачання. 03.02.2022 наказом поновлено на посаді, з якої її звільнили 19.08.2021. Позивачка мати-одиначка, що всиновила дитину, працюючи на 0,5 посадового окладу, отримує 2 500,00 грн. вдвох з дитиною, а тому 07.02.2022 на ім`я ректора відповідача Цугорка О.П. написала заяву і просила прийняти її на вакантну посаду старшого майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів, щоб отримувати хоча б мінімальну зарплату. Згідно Закону України «Про звернення громадян» ректор повинен був надати позивачці відповідь, але нічого не надав. 18.03.2022 на електрону адресу відповідача надіслала повторну заяву на вакантну посаду, але знаючи підлість і підступність ректора Цугорка О.П. , щоб у нього не було можливості повідомити, що її посада скорочена, вона написала заяву на вакантну посаду старшого інспектора відділу кадрів. Позивач не отримала ні відповіді, ні пояснень чому її не надали вакантну посаду. Щоб ще поболючніше вдарити по позивачці ректор з квітня 2022 почав виплачувати позивачці 1 900,00 грн., а на посаду на яку позивачка написала заяву був прийнятий інший громадянин. 27.05.2022 позивачка в третє написала заяву на вакантну посаду старшого інспектора відділу кадрів, але відповіді не отримала. Але у відділі кадрів знову з`явився працівник бухгалтері, якому надали 0,5 посадового окладу. Згідно ст. 145 КЗпП України, працівники які сумлінно і тривалий час працюють на підприємстві надаються в першу чергу переваги і пільги при просуванні на роботі. В обох випадках на вакантні посади, на які позивачка претендувала були прийняті працівники, які не працювали до того у відповідача. 21.07.2022 позивачка особиста приїхала до ректора відповідача щоб отримати відразу резолюцію на поданій заяві. В той же день від головного інженера Антоненка А.С. позивач дізналася, що посада з якої її незаконно звільнено досі вакантна. Оскільки роботу позивачка знає, має вищу юридичну освіту, вона написала заяву на вакантну посаду провідного інженера з охорони праці. Подати заяву через приймальню їй не вдалося, оскільки секретарка відсутня на робочому місці, а заяви реєструє особисто ректор. Заяву позивачки ректор відмовився реєструвати, а позивачці сказав, що навіть якщо всі посади у відповідача будуть вакантні то позивачка не отримує жодної. В той же день позивачка написала заяву в прокуратуру, оскільки необгрунтована та безпідставна відмова у прийнятті працівника на вакантну посаду з особистих мотивів це грубе порушення ст. 22 КЗпП України і тягне за собою кримінальну відповідальність. Враховуючи викладене позивач просила зобов`язати відповідача прийняти позивача на вакантну посаду провідного інженера з охорони праці.

Ухвалою суду від 27.07.2022 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

02.08.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та на підставі викладених фактів в позовній заяві просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнаd, вважає викладені факти у позові недостовірними, вимоги протиправними та такими що не підлягають задоволенню та просила у задоволенні позову відмовити. В той же час вказала, що підстави зазначені позивачем у позові недостовірні, а вимоги такі, що суперечать вимогам чинного законодавства та такими що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів. Відповідно до наказу в.о. ректора Ковалmчука О.В. від 29.03.2021 № 51-ос «Про переведення та прийняття на роботу» Позивачка ( ОСОБА_1 ) працювала в Академії (відповідач) за основним місцем, на посаді провідного інженера з охорони праці АГЧ, за сумісництвом, на посаді майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів АГЧ. Позивача наказом ректора від 18.08.2021 № 113-ос звільнено 19.08.2021 з посади старшого майстра з експлуатації. За рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2022 (справа № 754/15501/21) позивачку було поновлено на посаді старшого майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів АГЧ за сумісництвом. Наказом відповідача від 27.10.2021 № 266-ос провідного інженера з охорони праці позивачку звільнено з роботи за прогули без поважних причин. Позивачка оскаржувала законність свого звільнення з посади провідного інженера з охорони праці у Деснянському районному суді м. Києва (справа № 754/18473/21). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2022 позивачці відмовлено в задоволенні позовних вимог (рішення набрало законної сили 23.08.2022) Варто зауважити, що під час роботи позивачки на посаді майстра устаткування газових об`єктів 28.12.2019 позивачкою умисно, самовільно, було пошкоджено газове обладнання котельні гуртожитку відповідача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Наказом, чинного на той час, ректора Чебикіна А.В. № 01-гс від 17.01.2020 було створено комісію для проведення службового розслідування, щодо несанкціонованого втручання майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів позивачем. Пунктом 3 зазначеного наказу на період роботи комісії позивача було відсторонено від посади. За результатами роботи комісії було встановлено, що умисними діями майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів ОСОБА_1 , 29.12.2019 було вчинено несанкціоноване втручання в роботу газового обладнання котельні гуртожитку Відповідача. З посади провідного інженера з охорони праці позивача було звільнено за прогули, законність даного звільнення встановлена рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2022. Відповідно до ст. 145 КЗпП України, працівникам, які успішно й сумлінно виконують свої трудові обов`язки, надаються в першу чергу переваги та пільги в галузі соціально-культурного і житлово-побутового обслуговування (путівки до санаторіїв та будинків відпочинку, поліпшення житлових умов і т. ін.). Таким працівникам надається також перевага при просуванні по роботі. З огляду на вищезазначене, позивач не є працівником, який успішно й сумлінно виконує свої трудові обов`язки, а тому положення ст. 145 КЗпП України, яким обгрунтовує свої позовні вимоги позивачка не можуть бути застосовані в даній ситуації. Позивачка не може бути прийнята на посаду провідного інженера з охорони праці, оскільки вона була звільнена з цієї посади за прогули. Також, твердження позивача про те, що вона 21.07.2022 особисто приїжджала до відповідача і подавала заяву та отримала безпідставну відмову є хибним, оскільки саме 21.07.2022 було прийнято рішення Деснянським районним судом м. Києва (справа № 754/18473/21), яким позивачу відмовлено в поновленні на роботі на посаді провідного інженера з охорони праці, а також цього дня жодних письмових заяв від позивача не надходило. Позивачка подавала письмові заяви від 23.07.2022 за вх. № 244 та від 27.07.2022 за вх. № 101-31 з проханням прийняти її на посаду провідного інженера з охорони праці. За результатами розгляду вказаних заяв позивачу була надана відповідь (лист від 28.07.2022 № 321-31), яка була направлена на адресу поштою, однак поштове відправлення (041) повернулося на адресу відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи викладене, відповідач повністю заперечує щодо заявленого позиву та просить у задоволенні відмовити.

02.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі до вирішення справи № 754/18473/21 Київським апеляційним судом.

Ухвалою суду від 03.03.2023 клопотання відповідача задоволено, провадження по справі зупинено.

05.06.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.06.2023 клопотання представника відповідача задоволено, провадження поновлено.

Заслухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, що містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст.76,77 ЦПК України.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала у Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури (далі відповідач) з 2001 по 2018 рік/

Позивача неодноразово було звільнена, і рішеннями Деснянського районного суду м. Києва тричі поновлена.

02.02.2022 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, позивачка була поновлена на 0,5 посадового окладу старшого майстра об`єктів газопостачання. 03.02.2022 року наказом поновлено на посаді, з якої її звільнили 19.08.2021.

07.02.2022 на ім`я ректора відповідача Цугорка О.П. написала заяву і просила прийняти її на вакантну посаду старшого майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів, щ

18.03.2022 на електрону адресу відповідача надіслала повторну заяву на вакантну посаду.

На посаду на яку позивачка написала заяву був прийнятий інший громадянин.

Відповідно до наказу в.о. ректора Ковальчука О.В. від 29.03.2021 № 51-ос «Про переведення та прийняття на роботу» Позивачка працювала за основним місцем, на посаді провідного інженера з охорони праці АГЧ, за сумісництвом, на посаді майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів АГЧ.

Наказом ректора від 18.08.2021 № 113-ос звільнено 19.08.2021 з посади старшого майстра з експлуатації. За рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2022 (справа № 754/15501/21) позивачку було поновлено на посаді старшого майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів АГЧ за сумісництвом.

Наказом відповідача від 27.10.2021 № 266-ос провідного інженера з охорони праці позивачку звільнено з роботи за прогули без поважних причин. Позивачка оскаржувала законність свого звільнення з посади провідного інженера з охорони праці у Деснянському районному суді м. Києва (справа № 754/18473/21). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2022 позивачці відмовлено в задоволенні позовних вимог, Постановою Київського апеляційного суду від 04.05.2023 року вказане рішення суду залишено без змін (

Як вказує представник відповідача, що під час роботи позивачки на посаді майстра устаткування газових об`єктів 28.12.2019 позивачкою умисно, самовільно, було пошкоджено газове обладнання котельні гуртожитку відповідача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Наказом, чинного на той час, ректора Чебикіна А.В. № 01-гс від 17.01.2020 було створено комісію для проведення службового розслідування, щодо несанкціонованого втручання майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів позивачем. Пунктом 3 зазначеного наказу на період роботи комісії позивача було відсторонено від посади. За результатами роботи комісії було встановлено, що умисними діями майстра з експлуатації устаткування газових об`єктів ОСОБА_1 , 29.12.2019 було вчинено несанкціоноване втручання в роботу газового обладнання котельні гуртожитку Відповідача.

З посади провідного інженера з охорони праці позивача було звільнено за прогули, законність даного звільнення встановлена рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2022.

Відповідно до ст. 145 КЗпП України, працівникам, які успішно й сумлінно виконують свої трудові обов`язки, надаються в першу чергу переваги та пільги в галузі соціально-культурного і житлово-побутового обслуговування (путівки до санаторіїв та будинків відпочинку, поліпшення житлових умов і т. ін.). Таким працівникам надається також перевага при просуванні по роботі.

Як встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2022 по справі № 754/18743/21 Наказом відповідача від 27.10.2021 № 266-ос позивача звільнено з займаної посади провідного інженера з охорони праці відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин, а саме, відсутність на роботі: 01.10.2021, з 04.10.2021 по 08.10.2021, 21.10.2021.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи спір виключно в межах заявлених стороною позивача позовних вимог, суд виходить з наступного.

Будь-яких правових доказів, які б свідчили про недотримання відповідачем вищевказаних норм трудового права при відмові у прийнятті на вакантну посаду та які б давали суду правові підстави для висновку про порушення трудових прав позивача, сторона позивача суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Доводи позивача про те, що відповідач на підставі ст. 145 КЗпП України працівникам, які успішно й сумлінно виконують свої трудові обов`язки, надаються в першу чергу переваги та пільги в галузі соціально-культурного і житлово-побутового обслуговування (путівки до санаторіїв та будинків відпочинку, поліпшення житлових умов і т. ін.). Таким працівникам надається також перевага при просуванні по роботі.

Позивач звернулася до відповідача з заявою про прийняття її на вакантну посаду, яка стала вакантною через звільнення самої позивачки з даної посади у звязку з прогулами, що спростовує твердження позивача про надання переваги при прийняті на роботу іншим особам через особисті мотиви.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про зобовязання прийняття на вакантну посаду, задоволенню не підлягають за недоведеністю порушення відповідачем трудового законодавства.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, про зобов`язання прийняти на вакантну посаду - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідачі: Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури (, місцезнаходження: 04053, Вознесенський узвіз, 20)

Повний текст рішення складено 14.08.2023 року.

Суддя: Н.Г.Таран