справа № 355/994/20
головуючий у суді І інстанції Червонописький В.С.
провадження № 22-ц/824/3367/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 лютого 2022 року

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з цим позовом, у якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 51 041 грн 51 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і підписала анкету-заяву № б/н до договору про надання банківських послуг від 18 березня 2013 року.

Анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.

Позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, встановив ліміт кредитування та здійснював обслуговування. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 16 500 грн.

Відповідач зобов`язався у визначені строки здійснювати погашення заборгованості. Через неналежне виконання умов договору станом на 24 травня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 51 041 грн 51 коп., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 33 579 грн 54 коп., у тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 9 338 грн 28 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з статтею 625 ЦК України; 8 123 грн 69 коп. - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія.

Позивач стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами, які містяться на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір. Обґрунтовуючи встановлення і зміни кредитного ліміту, позивач посилався на пункти 2.1.2.3, 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Враховуючи викладене, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 24 травня 2020 року у розмірі 51 041 грн 51 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28 лютого 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 500 грн, судовий збір у розмірі 679 грн 50 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) .

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 634 ЦК України.

На підставі викладеного та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення на користь банку визначеної ним заборгованості за нарахованими відсотками та пенею, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», долучений до матеріалів справи, не є складовою частиною спірного кредитного договору та не підтверджує права банку здійснювати такі нарахування.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 18 березня 2013 плата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості його нарахування. Водночас тіло кредиту у розмірі 33 579 грн 54 коп. жодним документом не підтверджено, наданим до суду в якості доказу стягнення вказаної заборгованості, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити суму кредиту 33 579 грн 54 коп., не перевіривши про наявність чи відсутність збільшення ліміту за картковим рахунком та про отримання вказаної суми на руки позичальника.

За таких обставин, суд першої інстанції не погодився з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 33 579 грн 54 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 лютого 2022 року в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що після отримання картки та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідач здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Зокрема, на підставі укладеного договору про надання банківських послуг, банк надає можливість клієнтам, які мають кредитну картку скористатися сервісом «миттєва розстрочка», який не вимагає підписання окремого кредитного договору. Порядок погашення заборгованості відбувається шляхом списання регулярного платежу з кредитної картки клієнта, як з власних коштів за наявності, так і з кредитних.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що до позовної заяви додано банківську виписку, як первісний бухгалтерський документ, по рахунку відповідача, з якої вбачається, що клієнт неодноразово здійснювала переказ коштів на погашення заборгованості зі своїх карт, у тому числі і з кредитної картки. Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті миттєвої розстрочки відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів банку було здійснено за рахунок овердрафту, що спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою, що відображено у розрахунку заборгованості.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33 579 грн 54 коп., - вважає помилковим.

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3статті 360 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33 579 грн 54 коп.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

18 березня 2013 року відповідачем було підписано заяву №б/н про надання банківських послуг, згідно з умовами якого ОСОБА_1 , отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

До кредитного договору банком долучено копії витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Тариф Банку при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (а.с.31-57).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу за кредитним договором № б/н було видано наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 (дата відкриття - 13 жовтня 2015 року, термін дії 08/17);

№ НОМЕР_2 (дата відкриття - 13 березня 2014 року, термін дії 12/17);

№ НОМЕР_3 (дата відкриття - 19 квітня 2016 року, термін дії - 04/18) та

№ НОМЕР_4 (дата відкриття - 11 травня 2018 року, термін дії - 04/22) (а.с.29)

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування вбачається, що 11 травня 2018 року відповідачу збільшено кредитний ліміт - 16 500 грн (а.с.20), що також підтверджується випискою по рахунку (а.с.21).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг, станом на 24 травня 2020 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 51 041 грн 51 коп., з яких: 33 579 грн 54 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 338 грн 28 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 8 123 грн 69 коп. - нарахована пеня.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту.

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18).

З наданої банком виписки про рух коштів та здійсненні операції по кредитним карткам (надалі - виписка з рахунку відповідача) вбачається, що відповідач активно користувалася послугами банку, здійснювала погашення заборгованості, протягом тривалого часу.

Як вбачається з виписки з рахунку відповідача - 11 травня 2018 року відповідачу збільшено кредитний ліміт до 16 500 грн та за період з 11 травня 2018 року по 01 серпня 2019 року відповідачем було використано кредитних коштів на суму 33 756 грн 30 коп., в тому числі банком здійснювалися списання чергового щомісячного платежу по оплаті миттєвої розстрочки.

Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті миттєвої розстрочки відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів банку було здійснено за рахунок овердрафту, що спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту.

Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредиту на звітну дату») та простроченої (в розрахунку заборгованості це графа «Тіло кредиту прострочене на звітну дату»).

Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредитую У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором.

Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою та відображується у відповідній колонці розрахунку заборгованості.

Дослідивши розрахунок заборгованості, апеляційним судом встановлено, що станом 01 вересня 2019 року тіло кредиту поточне становило 27 302 грн 69 коп., тіло кредиту прострочене - 6 276 грн 85 коп., разом - 33 579 грн 54 коп. (а.с. 17).

Позивач, звертаючись до суду, просив стягнути заборгованість у розмірі 33 579 грн 54 коп. за простроченим тілом кредиту станом на 24 травня 2020 року.

Виписка з рахунку відповідача не містить доказів повернення заборгованості за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту) у розмірі 27 302 грн 69 коп, тому така заборгованість стає простроченою.

Отже, розмір простроченого тілу кредиту підтверджується випискою з рахунку відповідача та поданим розрахунком заборгованості.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції не належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази, та, як наслідок дійшов не правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33 579 грн 54 коп.

Оскільки, суд першої інстанції стягнув заборгованість у розмірі 16 500 грн., то заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 лютого 2022 року слід змінити в частині розміру стягнутої заборгованості за простроченим тілом кредиту з 16 500 грн на 33 579 грн 54 коп.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір за подання позову та апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог (65,79 % від заявленої суми), що складає відповідно 1 382 грн 90 коп. (2 102 грн* 65,79 %) та 2 074 грн 36 коп. (3 153 грн* 65,79 %).

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 28 лютого 2022 року змінити в частині розміру стягнутої заборгованості за простроченим тілом кредиту з 16 500 грн на 33 579 грн 54 коп. та судового збору за подання позовної заяви з 679 грн 50 коп. на 1 382 грн 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 074 грн 36 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська