Справа № 756/4720/20 Головуючий 1 інстанція- Яценко Н.О.
Провадження № 22-ц/824/3974/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь» на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 березня 2021 року по справі:

- за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь» про захист честі і гідності та відшкодування стягнення моральної шкоди;

- за зустрічним позовом Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що він є співзасновником Громадської орнганізації «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», яка була створена 08 квітня 2017 року на загальних зборах (зареєстрована 04 травня 2017 року). Належні членам ГО «Об`єднання власників дач урочища оболонь» земельні ділянки розташовані в урочищі Оболонь, де також розташовані земельні ділягки, належні членам Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь». Керівником ОК «Чорнобилець-Оболонь» є ОСОБА_2 , який протягом існування кооперативу неодноразово намагався стягнути з осіб, які не є членами кооперативу, в тому числі з позивача грошові кошти за нібито надані послуги. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, у задоволенні позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 з приводу стягнення грошових коштів відмовлено. Незважаючи на це, ОСОБА_2 як керівник Обслуговуючого кооперативунаполегливо продовжує вчиняти дії, направлені на порушення його честі, гідності та ділової репутації. Зокрема, ОСОБА_2 продовжує поширювати відносно нього недостовірну інформацію шляхом розміщення на території банерів з інформацією про осіб, які нібито заборгували кооперативу за надані послуги, хоча з його боку перед кооперативом борги відсутні, всі необхідні послуги отримує або від ГО, або самостійно наймає відповідні організації.

Вказував, що 05 лютого 2020 року ОК «Чорнобилець-Оболонь» направив на адресу міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4. лист № 4 за підписом ОСОБА_2 як

- 2 -

голови правління кооперативу, де останній з метою дискредитації виклав недостовірну інформацію такого характеру: «Шановний пане міністр! Звертається до Вас Правління Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30 А, з проханням про допомогу. За вказаною адресою у власному будиночку площею близько 300 кв. м по лінії № 9 проживає дуже шановна людина - ОСОБА_1 , генерал-полковник, заслужений юрист, доктор юридичних наук, в минулому керівник Головного Слідчого Управління МВС України, а нині пенсіонер. Його будиночок розташований в мальовничому місці на березі Дніпра, на території, яку обслуговує кооператив «Чорнобилець - Оболонь» (прибирання території, вивіз побутових відходів, освітлення місць загального користування, охорона території, а також постачання електроенергії до будинку). За вказані послуги члени кооперативу сплачують внески в розмірі 400 грн. щомісячно. Враховуючи затрати, які несе кооператив по обслуговуванню та утриманню електричних мереж, рішенням Загальних зборів членів кооперативу (Протокол № 4 від 19 травня 2018 року) було вирішено зобов`язати не членів кооперативу (а ОСОБА_1 не є членом кооперативу) сплачувати щомісячно 400 грн. Мешканці ОК «Чорнобилець - Оболонь», які не являються членами кооперативу, відмовляються від сплати указаних послуг, мотивуючи тим, що вони не є членами кооперативу. На сьогоднішній день ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн. Враховуючи те, що ОСОБА_1 нині пенсіонер і отримує, можливо, невелику пенсію, що не дозволяє йому оплатити вказану вище заборгованість, Правління кооперативу просить посприяти через Організацію ветеранів центрального апарату МВС України, надати йому матеріальну допомогу, адже обслуговування і утримання електромереж розраховується порівну на кожного мешканця урочища Оболонь, будинки яких підключені до електромереж кооперативу. Ми сподіваємося на вирішення цього питання».

Зазначав, що категорично не погоджується з викладеною у листі голови правління ОСОБА_2 інформацією та вважає, що вона спрямована на завдання йому шкоди, порушує його честь, гідність, ділову репутацію, з метою зганьбити його добре ім`я та поширити недостовірну інформацію. Крім того, дії ОСОБА_2 спрямовані також і на завдання шкоди репутації Громадської орнганізації «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», оскільки він є одним із її засновників, активним учасником та членом правління. У нього відсутні будь-які борги перед кооперативом і їх наявність взагалі не доведено. Внаслідок неправомірних та необґрунтованих посягань кооперативу, претензій, які висувались до нього попри участь у діяльності Кооперативного дачного товариства «Чорнобилець» та витрачання особистих грошових коштів, протягом 2018-2020 років у нього загострились наявні захворювання, та він був змушений проходити стаціонарне лікування. Оскільки повідомлена ОСОБА_2 інформація, на його думку, є недостовірною та спростовується судовими рішеннями, що набрали законної сили, ОК «Чорнобилець-Оболонь» повинно у повному обсязі відшкодувати моральну шкоду, завдану поширенням такої недостовірної інформації, що ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію.У зв`язку з наведеним просив визнати недостовірною інформацію, яка була викладена керівником Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь» ОСОБА_2. у направленому на адресу міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4., начальника Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 керівнику організації ветеранів центрального апарату МВС України ОСОБА_6. листі № 4 від 05 лютого 2020 року та стягнути з ОК «Чорнобилець-Оболонь» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200000 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

У серпні 2020 року Обслуговуючий кооператив «Чорнобилець-Оболонь» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОК «Чорнобилець-Оболонь» заборгованість за використання електромереж за період

- 3 -

з 01 липня 2018 року по 01 серпня 2020 року у розмірі 10000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9459 грн.

Зустрічний позов мотивований тим, що 15 липня 1996 року було створено Кооперативне дачне товариство «Чорнобилець», членами якого є фізичні особи-власники земельних ділянок, розташованих в урочищі «Оболонь»та урочищі «Наталка»в Оболонському районі м.Києва. 17 жовтня 2015 року загальними зборами КДТ «Чорнобилець» прийнято рішення про реорганізацію КДТ «Чорнобилець» шляхом виділу з нього Кооперативу «Чорнобилець-Оболонь». 12 грудня 2018 року між ТОВ «Київські енергетичні послуги» та ОК «Чорнобилець-Оболонь» укладено договір про постачання електричної енергії, який діє по теперішній час. Рішенням загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» від 19 червня 2018 року, затвердженим протоколом № 4 від того ж числа, в розділі 4 прийнято рішення про те, що «Не членам кооперативу, будинки яких підключені до електромереж кооперативу, затвердити щомісячну плату за використання та обслуговування електромереж кооперативу в розмірі 250 грн, а з моменту затвердження кошторису, а саме 19 травня 2018 року - щомісячно в розмірі 400 грн. Заборгованість ОСОБА_1 перед ОК «Чорнобилець-Оболонь» за використання електромереж за період з 01 липня 2018 року до 01 серпня 2020 року становить 10000 грн. (400 грн. х 25 місяців), які відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ОК «Чорнобилець-Оболонь» просить стягнути на свою користь.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 02 березня 2021 року у задоволенні обох позовів первісного та зустрічного відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позову і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд не мав приймати зустрічний позов відповідача, оскільки він стосується інших правовідносин, які не є взаємопов`язані з первісним позовом. Тому, на думку апелянта, суд порушив норми процесуального права. Вказує, що повідомлена ОСОБА_2 недостовірна інформація хоча і містить певні мовно-стилістичні засоби, але прямо посилається на конкретні фактичні дані щодо наявності у нього заборгованості перед ОК «Чорнобилець - Оболонь» у розмірі 8000 грн. та не може бути визначена як оціночне судження. Натомість, відповідач не довів правдивість повідомленої ним у листі інформації. Вважає, поширену інформацію такою, що порушує його немайнові права.

Обслуговуючий кооператив «Чорнобилець - Оболонь» також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалити нове, яким зустрічні вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ОСОБА_1 не спростував та не ставив під сумнів складові суми 400 грн. в місяць на утримання електромереж кооперативу як і не заявляв клопотань про зобов`язання надати розрахунок такої суми. Окрім того, відповідач сплачує кошти по показникам лічильника за спожиту електроенергію, що підтверджує факт користування електромережами. Натомість, доказів того, що ОСОБА_1 отримує електроенергію від інших суб`єктів не надав. Вважає, що висновок наданий ОСОБА_1 є недостовірним доказом в розумінні ст.79 ЦПК України. Позивачем за первісним позовом не надано доказів, які підтверджують порушення його немайнових прав, а лист направлений до органів владних повноважень не опубліковано в засобах масової інформації, інтернет-виданнях, соціальних мережах.

- 4 -

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргуОК «Чорнобилець - Оболонь», де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову, а доводи ОК «Чорнобилець - Оболонь» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу ОК «Чорнобилець - Оболонь» залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію викладену керівником ОК «Чорнобилець - Оболонь» ОСОБА_2. у листі № 4 від 05 лютого 2020 року, направленому на адресу міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4., гачальника Головного слідчого Управління Національної поліції України ОСОБА_5 керівника Організації ветеранів центрального апарату МВС України ОСОБА_6 в частині інформації про те, що будинок ОСОБА_1 обслуговує кооператив «Чорнобилець - Оболонь», а ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн. Зобов`язано Голову правління ОК «Чорнобилець - Оболонь» спростувати недостовірну інформацію викладену керівником Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь» ОСОБА_2. у листі № 4 від 05 лютого 2020 року направленому на адресу міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4., начальника Головного слідчого Управління Національної поліції України ОСОБА_5 керівнику Організації ветеранів центрального апарату МВС України ОСОБА_6. у частині інформації про те, що будинок ОСОБА_1 обслуговує кооператив «Чорнобилець - Оболонь», а ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн шляхом направлення відповідного листа вказаним адресатам. Стягнуто з ОК «Чорнобилець - Оболонь» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 1500 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. В решті позову відмовлено. Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційнускаргу ОК «Чорнобилець - Оболонь» задоволено, постанову Київського апеляційного суду від 01 липня 2021 року скасовано, передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з мотивів помилкового розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Отже предметом апеляційного перегляду є рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 березня 2021 року в межах доводів та вимог апеляційних скарг ОСОБА_1 і ОК «Чорнобилець - Оболонь».

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Головков Є.І. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва в оскаржуваній ним частині як незаконне. Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову просив залишити без змін.

Представник ОК «Чорнобилець - Оболонь» адвокатка Березюк Л.В. апеляційну скаргу кооперативу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва в оскаржуваній кооперативом частині як незаконне. Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову просила залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

- 5 -

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що інформація, розміщена на території банерів та викладена в листі за № 4, адресована міністру внутрішніх справ України ОСОБА_4., є власною оцінкою дій відповідача в умовах існуючого між сторонами конфлікту та цивільно-правового спору, а тому за своєю суттю є думками та переконаннями відповідача, які не можуть бути предметом перевірки на предмет істинності, а отже, є оціночними судженнями.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» суд керувався тим, що позивач за зустрічним позовом у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав суду належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ним у розмірі 10000 грн.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Щодо відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про захист честі і гідності.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (є частиною національного законодавства) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Разом із тим, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст.32 Конституції України).

Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1).

Згідно роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

- 6 -

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

В той же час відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Аналогічні положення закріплені у Законі України «Про звернення громадян», згідно ст.1 якого громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Отже, звернення особи до відповідних компетентних органів влади із відповідною заявою не можуть розглядатись як поширення неправдивих відомостей, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист основних прав і свобод людини, яка гарантує право особи на свободу вираження поглядів і думок.

Така ж позиція викладена у п.16 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, згідно якої суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Згідно роз`яснень п.19 вказаної постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст.471 (на даний час ст.30) Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири.Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених

- 7 -

суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, враховуючи вказані роз`яснення Верховного Суду України відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником садового будинку АДРЕСА_1 в Кооперативному дачному товаристві«Чорнобилець», площею 195,1 кв.м.

ОСОБА_1 є співзасновником Громадської організації «Об`єднання власників дач урочища Оболонь».

Як убачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 працював в системі МВС, має звання генерал-полковника, є заслуженим юристом УРСР, має численні державні нагороди (орден «За заслуги» III ступеня, медаль «За працю і звитягу») та відзнаки (відзнака Верховного Суду України «За вірність закону», почесна відзнака «Почесний працівник МВС України»), учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інвалід війни II групи, ветеран органів внутрішніх справ.

17 жовтня 2015 року загальними зборами КДТ «Чорнобилець» прийнято рішення про реорганізацію КДТ «Чорнобилець» шляхом виділу з нього Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь», що підтверджується протоколом загальних зборів членів КДТ «Чорнобилець» від 17 жовтня 2015 року.

Встановлено, що між сторонами виникають спори стосовно оплати послуг Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь», членом якого ОСОБА_1 не є, що в тому числі підтверджується рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, яким відмовлено у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Також судом встановлено, що 05 лютого 2020 року ОК «Чорнобилець-Оболонь» направив на адресу міністра внутрішніх справ України ОСОБА_4. та в копіях начальнику Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5., Організації ветаранів центрального апарату МВС України ОСОБА_6 лист № 4 за підписом ОСОБА_2 як голови правління, наступного змісту: «Шановний пане міністр! Звертається до Вас Правління Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30 А, з проханням про допомогу. За вказаною адресою у власному будиночку площею близько 300 кв.м. по лінії № 9 проживає дуже шановна людина - ОСОБА_1 , генерал-полковник, заслужений юрист, доктор юридичних наук, в минулому керівник Головного слідчого управління МВС України, а нині пенсіонер. Його будиночок розташований в мальовничому місці на березі Дніпра, на території, яку обслуговує кооператив «Чорнобилець - Оболонь» (прибирання території, вивіз побутових відходів, освітлення місць загального користування, охорона території, а також постачання електроенергії до будинку). За вказані послуги члени кооперативу сплачують внески в розмірі 400 грн. щомісячно. Враховуючи затрати, які несе кооператив по обслуговуванню та утриманню електричних мереж, рішенням Загальних зборів членів кооперативу (Протокол № 4 від 19.05.2018 р.) було вирішено зобов`язати не членів кооперативу (а ОСОБА_1 не є членом кооперативу) сплачувати щомісячно 400 грн. Мешканці ОК «Чорнобилець - Оболонь», які не являються членами кооперативу, відмовляються від сплати указаних послуг, мотивуючи тим, що вони не є членами кооперативу. На сьогоднішній день ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн. Враховуючи те, що ОСОБА_1 нині пенсіонер і отримує, можливо, невелику пенсію, що не

- 8 -

дозволяє йому оплатити вказану вище заборгованість, Правління кооперативу просить посприяти через Організацію Ветеранів Центрального апарату МВС України, надати йому матеріальну допомогу, адже обслуговування і утримання електромереж розраховується порівну на кожного мешканця урочища Оболонь, будинки яких підключені до електромереж кооперативу. Ми сподіваємося на вирішення цього питання.»

Також судом встановлено, що інформація ОК «Чорнобилець-Оболонь», викладена в листі 05 лютого 2020 року і адресована міністру внутрішніх справ України ОСОБА_4., є власною оцінкою відповідачем існуючого між сторонами конфлікту та цивільно-правового спору, а тому за своєю суттю є переконаннями відповідача, щодо наявних правовідносин і його оцінкою цих правовідносин.

В даному випадку відповідач реалізовував своє конституційне право на вільне вираження поглядів, гарантованих Основним законом.

Окрім того, таке звернення особи до відповідних компетентних органів влади із відповідною заявою не може розглядатись як поширення неправдивих відомостей, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист основних прав і свобод людини, яка гарантує право особи на свободу вираження поглядів і думок.

Також, суду не було подано належних та допустимих доказів того, що поширенням суб`єктивної думки відповідача ОК «Чорнобилець-Оболонь»позивачу було заподіяно шкоду честі та гідності та мало негативні наслідки.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Також, суд вірно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів заподіяння такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що повідомлена відповідачем ОСОБА_2 недостовірна інформація хоча і містить певні мовно-стилістичні засоби, але прямо посилається на конкретні фактичні дані щодо наявності у нього заборгованості перед ОК «Чорнобилець-Оболонь» у розмірі 8000 грн. та не може бути визначена як оціночне судження, натомість, відповідач не довів правдивість повідомленої ним у листі інформації, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду.

Як вище вказувалося юридичним складом правопорушення при розгляді справ зазначеної категорії, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є обов`язкова сукупність наступних обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача,

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Апеляційний суд звертає увагу, що оспорювана позивачем інформація, викладена у листі ОК «Чорнобилець-Оболонь» від 05 лютого 2020 року, відповідає дійсності. Зокрема інформація про те, що з урахуванням затрат, які несе кооператив по обслуговуванню та утриманню електричних мереж, рішенням загальних зборів членів кооперативу (Протокол № 4 від 19.05.2018 р.) було вирішено зобов`язати не членів кооперативу (а ОСОБА_1 не є членом кооперативу) сплачувати щомісячно 400 грн.

Наведена інформація щодо прийняття відповідачем рішення про зобов`язання не членів кооперативу (а ОСОБА_1 не є членом кооперативу) сплачувати щомісячно 400 грн.

- 9 -

відповідіає дійсності, таке рішення, яке не скасоване судом і не визнане недійсним, наявне у справі, що виключає наявність складу правопорушення, оскільки відсутній один із його елементів - поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності. Наведені обставини мали місце.

Щодо посилань у листі на те, що ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн., то дана інформація є власною оцінкою відповідачем існуючого між сторонами конфлікту та цивільно-правового спору, а тому за своєю суттю є переконаннями відповідача, щодо наявних правовідносин і його оцінкою цих правовідносин і не підлягає спростуванню.

Доводи скарги про те, що наявність боргу спростовується рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київськогоапеляційного суду від24 жовтня 2019 року, яким відмовлено у позові ОК «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не спростовують висновків суду про те, що посилання відповідача на наявність заборгованості є його власною оцінкою наявних між сторонами правовідносин.

При цьому апеляційний суд зазначає, що предметом спору у даній справі було стягнення заборгованості з позивача за період до прийняття кооперативом рішення про визначення платежів, які мають сплачувати не члени кооперативу.

Відносно посилань у апеляційній скарзі на невірне зазначення відповідачем у листі площі будинку позивача - близько 300 кв.м., хоча площа становить 195,1 кв.м., то в даному випадку ці відомості спростуванню не підлягають, як такі, що ніяким чинои не порушують особисті немайнові права позивача та не завдають шкоди його особистим інтерсам, як і не перешкоджають йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» про стягнення заборгованості у розмірі 10000 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом спору між сторонами за зустрічними позовними вимогами є стягнення коштів в сумі 10000 грн. за використання позивачем електромереж за період з 01 липня 2018 року по 01 серпня 2020 року. Вимоги обгрунтовані тим, що власники земельних ділянок, розташованих на території ОК «Чорнобилець-Оболонь», фактично користуються електромережами кооперативу, а тому повинні виконувати рішення загальних зборів членів кооперативу по сплаті за утримання таких електромереж і вважає, що такий обов`язок покладено і на ОСОБА_3 .

Протоколом № 4 загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» від 19 травня 2018 року прийнято рішення для осіб, що не є членами кооперативу, будинки яких підключені до електромереж кооперативу, затверджено щорічну плату за використання та обслуговування електромереж кооперативу в сумі 250 грн., а з моменту затвердження кошторису на 2018 - 2019 роки, тобто з 19 травн 2018 року - щомісячно в сумі 400 грн.

Разом з тим, окрім іншого, суду взагалі не надано кошторис виходячи з чого встановлювалася оплата щомісячна в розмірі 400 грн., яку на думку ОК «Чорнобилець-Оболонь» повинні сплачувати особи, які не є членами кооперативу.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 742/722/17 Верховний Суд зазначив, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть

- 10 -

участь у справі.

Встановлено, що позивач за зустрічним позовом в порушення вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України не надав суду належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ним в сумі 10000 грн., які він просить стягнути за цим позовом.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні зустрічни позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» як таких, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні зустрічного позову також слід відмовити.

При цьому суд вірно врахуваврішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року, залишене без змін постановою Київського апеляційного судувід 24 жовтня 2019 року, яким відмовлено у позові ОК «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з підстав недоведеності надання послуг та їх розміру.

Окрім того, судом вірно враховано, що ОСОБА_1 є членом ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», яка також проводить діяльність щодо утримання будинків на території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В даному зустрічному позові нарахована заборгованість за інший період, а ніж той що уже був предметом спору між сторонами.

Доводи апеляційної скарги ОК «Чорнобилець - Оболонь» про те, що ОСОБА_1 не спростував та не ставив під сумнів складові суми 400 грн. в місяць на утримання електромереж кооперативу як і не заявляв клопотань про зобов`язання надати розрахунок такої суми, а також що останній сплачує кошти по показникам лічильника за спожиту електроенергію, що підтверджує факт користування електромережами необгрунтовані та не спростовують висновків суду про відстуність підстав для стягенння коштів з викладених вище підстав.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОК «Чорнобилець - Оболонь», колегія суддів звертає увагу на те, що господарськими судами у 2019-2022 роках розглядалася справа № 910/7090/19 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» до Кооперативного дачного товариства «Чорнобилець», Громадської організації «Об`єднання власників дач урочища Оболонь» про визнання недійсним правочину, оформленого актом приймання-передачі електричних мереж технологічного користування, які знаходяться на території урочища «Оболонь» Оболонського району м.Києва на вул.Богатирська 30-А, від КДТ «Чорнобилець» на баланс ГО «Об`єднання власників дач Урочища Оболонь» від 29 жовтня 2017 року. Вимоги ОК «Чорнобилець - Оболонь» обґрунтовані тим, що передача КДТ «Чорнобилець» на баланс ГО «Об`єднання власників дач Урочища Оболонь» електричних мереж технологічного користування, які знаходяться на території урочища «Оболонь» є незаконною та порушує права позивача.

Справа розглядалася неодноразово.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 лютого 2022 року рішення Господарського суду м.Києва від 15 червня 2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02 листопада 2021 року у справі № 910/7090/19 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» про визнання правочину недійсним відмовлено. Відмовляючи у позові, Верховний Суд виходив із відсутності у матеріалах справи доказів належності позивачу спірних електричних мереж (стовпи, силові кабелі, повітряні дроти та обладнання РУ 0,4), а тому відсутні підстави вважати, що підписанням спірного акту відповідачами порушено право позивача, яке підлягає захисту у судовому порядку, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Отже, належність ОК «Чорнобилець - Оболонь» спірних електричних мереж щодо коирстування якими встанволено плату не є доведеною.

- 11 -

Згідно приписів ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Решта доводів обох апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні первісного та зустрічного позовів, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційних скаргах і відзиві, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець - Оболонь» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: