Справа № 761/2163/13- ц
Провадження № 4-с/761/61/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

представника скаржника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (стягувач): Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У грудні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» на дії державного виконавця, згідно з якою заявник просив суд:

- визнати дії Начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44008924 від 15.07.2014 року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 року №52534848, виданої ВДВС Дніпровського, неправомірними;

- зобов`язати Начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення, шляхом скасування арешту майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44008924 від 15.07.2014 року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №52534848 від 04.10.2016 року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ.

Дана скарга мотивована тим, що за даними відомостей Дніпровського РВДВС м. Києва від 30.06.2022 року «ВП-спецпідрозділ», на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 року, виданої Дніпровським РВДВС м. Києва в межах виконавчого провадження №52534848, накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_1 . Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей про державну реєстрацію обтяжень від 01.11.2022 року на нерухоме майно скаржника накладений арешт. Підставою для державної реєстрації обтяження вказано - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, видана ВДВС Дніпровського РУЮ №44008924 від 15.07.2014 року. Реєстратор: Серга Наталія Іванівна , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ, індексний номер: 14784797 від 30.07.2014; вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Скаржником зазначено, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 15.12.2022 року інформація щодо виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відсутня. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 15.12.2022 року, за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - записів не знайдено. Згідно з листом Дніпровського ВДВС у місті Києві від 24.10.2022 року №91022, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 24.10.2022 року виконавчий лист №761/2163/13-ц від 19.09.2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк росії» заборгованості в розмірі 119 134,41 грн. до Відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває.

Скаргу ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 01 листопада 2022 року звернулася до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна. 13 грудня 2022 року скаржник отримала відповідь на свою заяву про зняття арешту з майна. Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) листом від 30.11.2022 року №119595 повідомив, що у відділі (ВП-спецпідрозділ) на виконанні перебували виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , а саме: - №44008924 з примусового виконання виконавчого листа №761/2163/13-ц від 19.09.2013 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк росії» заборгованості в розмірі 119 134,41 грн. 14.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (направлення ВД за належністю до іншого відділу Шевченківського ВДВС); - №52534848 з примусового виконання виконавчого листа №761/2163/13-ц від 19.09.2013 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк росії» заборгованості в розмірі 119 134,41 грн. 12.12.2016 року державним виконавцем, керуючись п.2 ч.І ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану (відсутність у боржника майна). Додатково повідомлено, що виконавчі провадження знищено, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом №1829/5 від 07.06.2017 року, виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Також зазначено, що враховуючи вищевикладене, винести постанову про зняття арешту з майна боржника не виявляється за можливе.

Скаржник вважає дії Начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), що полягають у не вирішенні питання про зняття арешту з майна (не винесення постанови про зняття арешту з майна) у завершених та знищених за спливом строків зберігання виконавчих провадженнях протиправними і такими, що суперечать вимогам законодавства.

У скарзі зазначено, що станом на день звернення із скаргою все майно скаржника перебуває під забороною відчуження (арештом) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ №44008924 від 15.07.2014 року, що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме та даними з ВДВС Дніпровського РУЮ, що порушує право особи на розпорядження своїм власним майно у визначений законом спосіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2023 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» на дії державного виконавця.

25.01.2023 року до суду надійшов лист Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк», який останній просив суд врахувати при розгляді скарги.

Представник скаржника адвокат Ніколаєнко Вікторія Валеріївна в судовому засідання скаргу підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк» надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведені правові приписи, суд дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (стягувач): Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк».

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із положення частин 2, 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно із п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Відповідно до частин третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Судом установлено, що даними відомостей Дніпровського РВДВС м. Києва від 30.06.2022 року «ВП-спецрозділ», на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 року, виданої Державним виконавцем Гевел Оленою Олегівною в межах виконавчого провадження №52534848, накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей про державну реєстрацію обтяжень від 01.11.2022 року на нерухоме майно скаржника 30.07.2014 року 08:45:32 накладений арешт, підставою для державної реєстрації обтяження вказано - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, видана ВДВС Дніпровського РУЮ №44008924 від 15.07.2014 року. Реєстратор: Серга Наталія Іванівна , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ, індексний номер: 14784797 від 30.07.2014; вид обтяження: арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 6500172.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 15.12.2022 року інформація щодо виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відсутня. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 15.12.2022 року, за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - записів не знайдено. Згідно з листом Дніпровського ВДВС у місті Києві від 24.10.2022 року №91022, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 24.10.2022 року виконавчий лист №761/2163/13-ц від 19.09.2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк росії» заборгованості в розмірі 119 134,41 грн. до Відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01 листопада 2022 року звернулася до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна. 13 грудня 2022 року скаржник отримала відповідь на свою заяву про зняття арешту з майна.

Згідно з листа начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ірини Андрющенко від 30.11.2022 року №119595 про надання інформації, вбачається що у Дніпровському відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (надалі Відділі) (ВП-спецрозділ) на виконанні перебували виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , а саме:

- №44008924 з примусового виконання виконавчого листа №761/2163/13-ц від 19.09.2013 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк росії» заборгованості в розмірі 119 134,41 грн. 14.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (направлення ВД за належністю до іншого відділу Шевченківського ВДВС);

- №52534848 з примусового виконання виконавчого листа №761/2163/13-ц від 19.09.2013 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк росії» заборгованості в розмірі 119 134,41 грн. 12.12.2016 року державним виконавцем, керуючись п.2 ч.І ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану (відсутність у боржника майна). Додатково повідомлено, що виконавчі провадження знищено, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом №1829/5 від 07.06.2017 року, виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Також зазначено, що враховуючи вищевикладене, винести постанову про зняття арешту з майна боржника не виявляється за можливе.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, на сьогодні все майно ОСОБА_1 перебуває під забороною відчуження (арештом) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ №44008924 від 15.07.2014 року, що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме та даними з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (ВП-Спецрозділ), що порушує право особи на розпорядження своїм власним майно у визначений законом спосіб.

Стаття 41 Конституції України, регламентує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, судом беззаперечно установлено, що дане виконавче провадження було завершено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання з правом повторного провадження. Завершення даного типу не дає підстав для звільнення майна з-під арешту. Надати детальну інформацію відносно виконавчих проваджень та надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження являється неможливим у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання, переданих на зберігання становить 3 роки.

До того ж суду не надано будь-яких підтверджень звернень до Дніпровського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) із заявами про відновлення знищеного виконавчого провадження або про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача. Суд бере до уваги, що особа є стороною виконавчого провадження, а тому має право звернутись із скаргою на дії, бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження. Під час здійснення даного виконавчого провадження на майно особи як боржника було накладено арешт, який не був скасований після завершення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів стягувачу без виконання. Факт обтяження власності особи є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для задоволення скарги.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками (Постанова ВП ВС від 06.04.2021, справа № 910/10011/19).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ( "Чіжов проти України" п. 40).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що дії начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві №44008924 від 15.07.2014 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 №52534848, виданої Дніпровським ВДВС ГТУЮ у м Києві не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України та Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вище викладені, суд приходиться до висновку, що скарга підлягає задоволенню у повному осязі.

Керуючись Конституцією України, Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (стягувач): Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві №44008924 від 15.07.2014 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 №52534848, виданої Дніпровським ВДВС ГТУЮ у м Києві - неправомірними.

Зобов`язати начальника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення шляхом скасування арешту майна, накладеного: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві №44008924 від 15.07.2014 в рамках виконавчого провадження №44008924, номер запису про обтяження - 6500172; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві від 04.10.2016 в рамках виконавчого провадження №52534848.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06.03.2023.

Суддя :