Справа № 712/8561/23
Провадження № 2/698/248/23
УХВАЛА

19 вересня 2023 р. Суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Баранов О.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, відсотків, 3% річних, інфляційних витрат, пені, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Катеринопільського районного суду Черкаської області від Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, відсотків, 3% річних, інфляційних витрат, пені.

У відповідності до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, передана з одного суду до іншого справа, повинна бути прийнята до свого провадження якому вона віднесена, якщо вона передана в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Як вбачається, позивачем у позовній заяві не зазначено про наявність у нього оригіналу розписки від 15.03.2021 року, натомість, надана копія розписки, внаслідок неналежного копіювання, унеможливлює встановлення строку повернення позики.

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України).

Суд звертає увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, тому позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 31, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, відсотків, 3% річних, інфляційних витрат, пені - прийняти до свого провадження та залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків.

У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Баранов