Справа № 522/9188/23-Е
Провадження № 2-з/522/271/23
УХВАЛА

8 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Косіциної В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Переходова М.В. про застосування заходів зустрічного забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 12 липня 2023 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мосеєнка Р.М. про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на її банківських рахунках, які відкриті в банківських установах України ОСОБА_1 в межах ціни позову 1 163 146, 20 грн., крім коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або стягнення на які заборонено (обмежено) законодавством.

Копію вказаної ухвали було направлено усім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для вжиття відповідних заходів.

31 липня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Переходова М.В. через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просить суд застосувати заходи зустрічного забезпечення позову та зобов`язати ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Приморського районного суду м. Одеси грошові кошти у розмірі 1 163 146, 20 гривень.

Вказана заява мотивована представником відповідача тим, що суд під час вирішення питання про забезпечення позову у своїй ухвалі жодним чином не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення позову. При цьому, внаслідок даного забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів відповідача на всіх рахунках, відкритих в банках України, відповідачу може бути завдано значних збитків. Натомість, на думку сторони відповідача, зустрічне забезпечення жодним чином не може порушити прав позивача, адже такі заходи слугують лише «запобіжником» у разі понесення відповідачу збитків забезпеченням позову та їх застосування буде справедливим заходом у цій справі та відповідатиме принципу рівності сторін, а відмова у застосуванні такого заходу навпаки, порушуватиме вказаний принцип.

Суд, ознайомившись зі змістом вказаної заяви, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Так, у заяві від 31 липня 2023 року представник відповідача посилається на те, що судом в ухвалі від 12 липня 2023 року про забезпечення позову не було вирішено питання про зустрічне забезпечення позову.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

При цьому, як вказує Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 2 березня 2023 року у справі № 643/14180/21, відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для скасування оскаржених судових рішень, оскільки не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Так, заява про застосування заходів зустрічного забезпечення позову надійшла до суду 31 липня 2023 року. У той ж час у період з 14 липня по 4 серпня 2023 року головуюча суддя Косіцина В.В. перебувала у щорічній відпустці.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, з наведеного вбачається, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, а невжиття заходів як забезпечення позову, так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вказаної позиції дотримується і Верховний суд, який у постанові від 2 березня 2023 року у справі № 643/14180/21 зазначив, що зустрічне забезпечення по своїй суті є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст.154 ЦПК України, згідно з якою суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Такої ж позиції дотримується і В верховний Суд, яка викладена в постанові в справі № 753/2380/18-цз від 19 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Відтак, в контексті вказаних положень закону, особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами в порядку ст. ст. 76-81 ЦПК України наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторін, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про зустрічне забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до зустрічного забезпечення позову. У вирішенні питання про зустрічне забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до зустрічного забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, зокрема з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 ; відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року, за ОСОБА_3 було визнано право власності на квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 191,8 кв.м.

Окрім того, позивач є співзасновником Повного товариства «Ломбард Преміум «Велічко Олександр Вікторович та компанія», що підтверджується, зокрема, Засновницьким договором Повного товариства «Ломбард «Преміум» Велічко Олександр Вікторович та компанія» у новій редакції від 23.01.2013 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що обставин, які б свідчили про необхідність обов`язкового зустрічного забезпечення позову, визначених положеннями ч. 3 ст.154 ЦПК України, представник відповідача не навів.

Посилання представника відповідача на те, що суд наклав арешт на кошти відповідача, які не входять до предмету спору не відповідають дійсності, оскільки ухвалою від 12 липня 2023 року було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на її банківських рахунках, які відкриті в банківських установах України ОСОБА_1 в межах ціни позову 1 163 146, 20 грн., крім коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або стягнення на які заборонено (обмежено) законодавством.

Посилання представника відповідача на те, що відповідач зазнає збитків, оскільки вжиті заходи забезпечення позову обмежують її права та інтереси, позбавляючи її права розпоряджатися належним йому майном на праві власності, судом також до уваги не приймаються, з огляду на те, що самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. А тому, суд розцінює такі твердження відповідача, а також твердження про те, що вжиті заходи забезпечення позову впливають на матеріальний стан відповідача і їх застосування може завдати останній значних збитків, не відповідає дійсності, оскільки застосування заходів забезпечення позову не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, гарантованих ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, оскільки вказане твердження представника відповідача є лише його припущенням, при цьому, що останнім було надано виписки по карткам/рахункам ОСОБА_1 , з яких вбачається відсутність коштів на рахунках останньої.

Отже, приймаючи до уваги, що позивач має зареєстроване місцезнаходження на території України, враховуючи зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків, внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, а також те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у заяві обставин, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позову.

Вищенаведене у сукупності є підставою для відмови у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.. ст.. 154, 260, 261 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Переходова М.В. про застосування заходів зустрічного забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Текст ухвали складено та підписано 8 серпня 2023 року.

Суддя В.В. Косіцина