Справа № 212/9863/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Зюркевич В.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за первісним цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку та зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у м.Кривому Розі ради, ОСОБА_4 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподілу особистих рахунків, -

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у нього після смерті дружини ОСОБА_5 , йому у спадщину як спадкоємцю першої черги належить квартири АДРЕСА_1 . Іншим власником майна є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син померлої, який не сплачує комунальні послуги, в наслідок чого виникла необхідність у встановлені порядку користування квартирою.

На підставі зазначеного звернувся до суду та просить встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

-ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату площею 17,6 кв.м,

-ОСОБА_3 виділити відповідно житлову кімнату площею 22,1 кв.м.

19 січня 2022 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву про встановлення порядку користування житлом.

01 лютого 2022 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження зустрічний ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради, ОСОБА_4 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподілу особистих рахунків (справа 212/589/22 (2/212/1813/22) до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку (справа № 212/11048/21 (2/212/5029/21)

В зустрічній позовні заяві позивач ОСОБА_2 просить суд визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

-ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату площею 17,6 кв.м;

-ОСОБА_1 виділити відповідно житлову кімнату площею 22,1 кв.м;

-розподілити особові рахунки.

02 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку та зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради, ОСОБА_4 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподілу особистих рахунків. Призначено справу до судового розгляду по суті на 16 березня 2023 року о 11 годині 45 хвилин.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, зустрічний позов не визнав.

Представник відповідача ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, проте належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в письмових поясненнях зустрічний позов підтримала повністю, щодо позовних вимог первісного позивача зазначила, що заперечує проте задоволення позовних вимог первісного позивач так, як це не буде задовольняти інтересам неповнолітньої дитини.

Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської районної місті ради міста Кривого Рогу не з`явився, проте належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи, суд відповідно до статті 233 ЦПК України розгляд справи провів без участі осіб, що не з`явилися.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Під час розгляду справи, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно наданого технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1 загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., складається з двох житлових кімнат 22,1 кв.м. та 17,6 кв.м (з яких кімната площею 17,6 кв.м. є ізольованою, а кімната площею 22,1 кв.м. є прохідною), коридору 9,7 кв.м., кухні 9,5 кв.м., ванної 2,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м. та вбудованої шафи 2,3 кв.м. та знаходиться у спільній приватній власності у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Розпорядженням голови адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради №20-р від 11.02.2021, ОСОБА_2 , призначено опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3 .

До 11.02.2021 року опікунами малолітньої дитини ОСОБА_3 були, ОСОБА_1 з 18.12.2019 по 17.06.2020 (рішення №561 від 18.12.2019 виконавчого комітету Покровської районної в місті раді) та ОСОБА_4 з 17.06.2020 року по 20.01.2021 року (рішення №193 від 17.06.2020 виконавчого комітету Покровської районної в місті раді), які також були опікунами над майном, квартири АДРЕСА_1 .

З січня 2021 року малолітній ОСОБА_3 проживає разом з опікуном ОСОБА_2 в м. Дніпрі.

01 березня 2021 року опікуном ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подано заяву про відмову від опіки над майном на ім`я начальника служби у справах дітей виконкому Покровської районної в м. Кривий Ріг ради в зв`язку з великою територіальною віддаленістю.

При намаганні в добровільному порядку вирішити питання щодо порядку спільного користування майном опікуном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не було достигнуто домовленості.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Статтею 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Отже, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові віл 23 жовтня 2019 року у справі № 523/1103/18, провадження № 61-11536св19 та у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 344/20325/18, провадження № 61-6995св21.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, вказуючи на те, що між сторонами спірних правовідносин, які є співвласниками квартири, не досягнуто згоди з приводу порядку користування житловим приміщенням, тому порушене право підлягає відновленню у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку, не підлягають задоволенню так як не будуть відповідати інтересам дитини.

Оцінюючі наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради, ОСОБА_4 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподілу особистих рахунків, підлягають задоволенню, враховуючи що виділення неповнолітній дитині прохідної кімнати призведе до порушення її прав.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку, відмовити повністю.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради, ОСОБА_4 , ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та розподілу особистих рахунків задовольнити повністю.

Встановити наступний порядок користування майном квартирою АДРЕСА_1 :

- в користуванні ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 17,6 кв.м.;

в користування ОСОБА_1 , виділити житлову кімнату площею 22,1 кв.м.;

-коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу залишити в спільному користуванні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 20 березня 2023 року.

Суддя: Р. В. Дехта