Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2071/23
Провадження № 2-з/553/29/2023
У Х В А Л А

Іменем України

08.08.2023м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Фоміна Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та за її дорученням третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, розпорядження чи обтяження часткою у приватній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також транспортним засобом марки «NISSAN JUKE», 2017 р.в., д.н.з НОМЕР_1 , який належить останній на праві власності.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що ОСОБА_2 постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.07.2023 року, яка набрала законної сили визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті ДТП за участю заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб заявника отримав механічні пошкодження, та відповідно до звіту №120623 від 16.07.2023 року, вартість збитків внаслідок ДТП становить 1396478,57 грн. ОСОБА_2 уникає спілкування із заявником, на запрошення експерта для участі в огляді ТЗ не прибула. За усним повідомленням ОСОБА_2 , її цивільна відповідальність за шкоду завдану майну застрахована на сумму 130 тис. грн.

Враховуючи зазначений розмір шкоди, строки розгляду цивільних справ та поведінку ОСОБА_2 у заявника є обгрунтовані побоювання, що в процесіі судового розгляду позову з метою приховування майна від звернення на нього стягнення в рахунок виплати суми відшкодування, завданих збитків, вказане майно може бути віджужено третім особам, що значно ускладнить виконання рішення суду та ефективний захист законних прав і інтересів заявника.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про забезпечення позову було розподілено судді Ленінського районного суду м. Полтави Фоміній Ю.В.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову вважає, що вона обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-4, 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України,заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже зазначене питання є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленогостаттею 55 Конституції України.

Враховуючи викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, врахувавши ціну позову, яка складає 1266478,57 грн., що підтверджується копією звіту №120623 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, інтересів інших осіб, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження належним ій транспортним засобом марки «NISSAN JUKE», 2017 р.в., д.н.з НОМЕР_1 .

Щодо вимог в іншій частини заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження частки у приватній спільній сумісній власності на квартиру, то суд вважає, що заява в цій частині необгрунтована та задоволенню не підлягає на підставі нижченаведеного.

Застосування способу захисту права чи інтересу не має відбуватися шляхом порушення прав та/або інтересів інших суб`єктів приватних відносин.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 є співвласницею квартири, яка належить їй та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, тобто є неподільною нерухомою річчю, отже застосування забезпечення позову стосовно квартири буде порушувати права та інтереси інших осіб, які не є учасниками виниклих правовідносин та учасниками цивільного процесу, порушувати їх права власності, непорушність якого встановлена ст.321 ЦК України та гарантована Конституцією України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149,151,153,260ЦПК України та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до подання позовної заяви, - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та за її дорученням третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження траснпорного засоба марки «NISSAN JUKE», 2017 р.в., д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності, відповідно до витягу є Єдиного державного реєстру міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. В. Фоміна