Справа № 446/1686/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
при секретарі Груба Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Щур Тарас Васильович про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,
27.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із позовною заявою до Кам`янка-Бузької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Щур Тарас Васильович, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 . Позивач звертався до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.
Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.02.2023 відкрито загальне позовне провадження у даній справі.
В судове засідання позивач не з`явилася, але подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2020.
Як вбачається з матеріалів справи, за життя померла склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 08.01.2020 року та витягу №58940650.
03.08.2022 року спадкоємицею ОСОБА_1 було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що за життя померла ОСОБА_2 мала право в порядку спадкування отримати будинок АДРЕСА_1 , який має статус майна колгоспного двору та нерозпреділений між його співвласниками, що вбачається із копії свідоцтва про право власності на будівлю від 29.07.1988 року.
Зазначений будинок залишився неуспадкований ОСОБА_2 після смерті її батьків, а саме ОСОБА_3 - мами та ОСОБА_4 - батька.
Позивач, звернувшись до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області щодо спадкування вищевказаного будинку АДРЕСА_1 , отримала лист в якому було вказано на той факт, що спадкуючи такого типу житловий будинок, потрібно звернутися до суду.
З довідки № 3687 від 08.07.2021 вбачається, що головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 , був ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконкомом Батятичівської сільради 29.07.1988 року, на підставі рішення Кам`янка-Бузького райвиконкому №181 від 21.07.1988 року і записано в реєстрову книгу за № 61, 27.07.1988 року
Після смерті матері, батько позивачки потребував постійного догляду, тому ОСОБА_2 , проживала з ним та доглядала його до смерті. Даний факт підтверджений довідкою №382 від 13.10.2022 року, виданою Батятицьким старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 23.07.2021 року.
Згідно ст. 1261 ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з батьків, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права.
Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.
Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.
У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.
Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами (сарай (Б1), огорожа (№1), огорожа (№2), колодязь (№3)), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачі: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 )
Третя особи: приватний нотаріус Львівського райцонного нотаріального округу Львівської області Щур Тарас Васильович (місцезнаходження: вул.Незалежності,55/1, м. Кам"янка-Бузька Львівської області)
Суддя : Самсін М.Л.