Справа № 201/4121/23
Провадження № 2/201/1827/2023
УХВАЛА

06 квітня 2023 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «Мікомп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, витребування майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «Мікомп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, витребування майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності.

Ознайомившись із даною позовною заявою вважаю за необхідне повернути її позивачу, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» 05 квітня 2023 року та 06 квітня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли чотири позовні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «Мікомп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, витребування майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності, які були розподілені судді Наумовій О.С. (справа № 201/4048/23), судді Покопцевій Д.О. (справа № 201/4060/23), судді Батмановій В.В. (справа № 201/4103/23) та судді Федоріщеву С.С. (справа № 201/4121/23).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17 жовтня 1996 року) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що в даному випадку подання ідентичних позовів є очевидним зловживання стороною по справі своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «Мікомп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, витребування майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев