Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/118/23
Провадження № 2/644/188/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Черняка В. Г.,

за участю:

секретаря судових засідань Анохіної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення розміру основної заборгованості у сумі 350463 грн. 60 коп., трьох відсотків річних у сумі 8439 грн. 93 коп. та судових витрат у розмірі 3589, 03 грн., зазначаючи в позові, що 25.01.2022 року ОСОБА_3 , що діяв від його імені, уклав з ОСОБА_2 договір позики №2501-2022. Відповідно до умов договору він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 252386 грн., за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату укладення договору, еквівалентній 8718 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів в строк із графіком. У випадку невиконання відповідачем умов договору, або договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань (застави), за даним договором або погіршення його стану, відповідач зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховану неустойку, а також виконати усі інші зобов`язання за даним договором. Відповідно до умов договору у випадку порушення відповідачем терміну повернення позики, або у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених даним договором, сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання, щодо повернення усієї суми позики, змінюється в частині строку його виконання, який настає наступного дня після простроченого строку повернення позики, більше ніж на 14 календарних днів. Кінцевий строк повернення позики 15.01.2023 року. В порушення умов договору, відповідач не здійснив жодного платежу, передбаченого договором позики, заборгованість виникла з 25.02.2022 р. Відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів, уникає виконання зобов`язання. Звернення дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідачем ігноруються. В результаті такої поведінки відповідача ОСОБА_2 змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

21.04.2023 року відповідачем, в особі представника адвоката Лисенка А.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що згідно умов договору позивач передав йому у власність грошові кошти у сумі, що становить 252 386, 00 грн, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк на дату укладання цього договору еквівалентний 8 718 доларів США 00 центів. Тобто, сторони у договорі визначили, що позичальником було отримано у власність грошові кошти в національній валюті України гривні. При цьому, у позовній заяві позивач звертає увагу на п. 5.3. Договору, згідно якого лише за умови збільшення курсу гривні по відношенню до долару США позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк на дату здійснення платежу. Натомість, вказане суперечить ЦК України, оскільки позичальник в такому разі вимушений буде повернути грошові кошти в більшому розмірі, ніж було визначено Договором. При наявності в договорах позики еквіваленту стороні, яка складає умови (як правило це Позикодавець), слід чітко визначати яка ж валюта та сума є предметом договору. Конструкція договора, яка передбачає наступний зміст Позикодавець передає, а Позичальник отримує грошові кошти в національній валюті України гривні, що еквівалентно долару США передбачають, що предметом договору позики є саме грошові кошти в національній валюті України гривні, а тому підлягають поверненню грошові кошти в тому ж розмірі, в якому були отримані. Натомість, при зазначені в договорах позики Позикодавець передає, а Позичальник отримує грошові кошти в сумі доларах США, що еквівалентно національній валюті України гривні за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк в такому випадку предметом договору є саме грошові кошти в іноземній валюті та підлягають поверненню грошові кошти саме в іноземній валюті. Таким чином, отримавши від позивача грошові кошти у розмірі 252 386, 00 грн є безпідставними стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 350 463, 60 грн, оскільки валютою зобов`язання є національна валюта України гривня, та підлягають поверненню грошові кошти в тому ж розмірі, в якому вони були отримані. Щодо звільнення відповідача від відповідальності за ст. 625 ЦК України відповідач зазначив, що позивачем у позовній заяві надані розрахунки 3% річних, які бажає стягнути у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України починаючи з 25.02.2022 року. Натомість, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено. Таким чином на сьогоднішній день, як і на дату подання позовної заяви Позичальник звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України починаючи з 24.02.2022 року. Як вбачається з позовної заяви розрахунок 3% річних здійснювався з 25.02.2022 року, тобто виключно в межах строк звільнення від відповідальності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних, які становлять 8 439, 93 грн задоволенню не підлягають.У зв`язку із чим, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

09.06.2023 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому

позивач не погодився із доводами відповідача, та зазначив, що згідно п. 1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти у сумі, що становить 252 386, 00 грн, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк на дату укладання цього договору еквівалентний 8 718 доларів США 00 центів. А Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору. Тобто, сторони у Договорі визначили, що Позичальником було отримано у власність грошові кошти в національній валюті України - гривні. Однак, зазначене формулювання договору використано для зручності розрахунків, а кошти були передані саме в іноземній валюті (доларах США), тому договір й передбачає використання валютного застереження. Більш того, відповідач не заперечує, що позика була отримана саме у доларах США. Таким чином, договір позики № 2501-2022 від 25.01.2022р. передбачає чітку схему розрахунку платежів, що було погоджено сторона на етапі укладання договору, та не суперечить чинному законодавству. Отже, розрахунок суми основної заборгованості, що наведений у позовній заяві є обґрунтованим та здійснений відповідно до погоджених сторонами умов договору.

31.07.2023 року відповідачем, в особі представника адвоката Лисенка А.О. подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник - адвокат Лисенка А.О в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили суд розгляд справи проводити у їх відсутність, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.01.2022 року ОСОБА_3 , що діяв від імені позивача, уклав з ОСОБА_2 договір позики №2501-2022 та передав останньому грошові кошти у розмірі 252386 грн.за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк на дату укладання цього договору еквівалентний 8 718 доларів США 00 центів. Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору.

Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п.1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, закріпленому у п.5.1 Договору позики, становить 25.01.2023 року.

Згідно п.2 Договору позики, сума позики, встановлена п.1 Договору, отримана Позичальником від Позикодавця в день підписання Договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, що становить 252386 грн., за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк на дату укладання цього договору еквівалентний 8 718 доларів США 00 центів. Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору.

Згідно п.5 Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 цього Договору, без сплати процентів, згідно з Графіком повернення Позичальником грошових коштів, визначеному в п.5.1. цього Договору.

Відповідно до п. 5.2 повернення позики має бути здійснено шляхом виплати позичальником суми позики її чергової частини, відповідно до п.5.1 цього Договору.

Пунктом 5.3 Договору сторонами погоджено, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «ПравексБанк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим цим Договором та законодавством України).

Відповідно до п.7 Договору, за несвоєчасне повернення позики або її чергової частини, за Графіком повернення Позичальником грошових коштів (в т.ч., при застосуванні п.13 цього Договору, Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 881 грн., за кожний календарний день існування заборгованості.

Згідно п.п.9 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна автомобіля марки BMW модель 3ER REIHE, 2012 року випуску, тип загальний легковий універсал, колір - чорний, державний номер НОМЕР_1 , який належить Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 26.10.2021, ТСЦ 6341.

Згідно п. 12 Договору у випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним Договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису або у судовому порядку.

Відповідно до п. 13 Договору, у випадку порушення Позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим Договором (в т.ч. п.17, п.19, п.20 цього Договору), керуючись ст. 611 ЦК України, сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання, щодо повернення усієї суми позики, змінюється в частині строку його виконання, який настає наступного дня після простроченого строку повернення позики (або будь-якої її частини) вказаного в п. 5.1. цього Договору, більше ніж на 14 календарних днів. В такому разі, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась неповерненою ( а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю), та пред`явити цей Договір до стягнення способами, передбаченими чинним законодавством України, в тому чилі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (п.12 цього Договору), та/або звернення до суду, та/або застосування способів досудового врегулювання на підставі цього Договору. Спосіб пред`явлення цього Договору до стягнення визначається Позикодавцем на власний розсуд.

Пунктом 21 встановлено, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, або Договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань (застави), за цим Договором або погіршення його стану, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховану неустойку, а також виконати усі інші зобов`язання за цим Договором та Договором застави, та іншими Договорами, укладеними Сторонами в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника (у випадку їх укладання).

05.07.2022 року ОСОБА_4 , що діяв від імені ОСОБА_1 направив рекомендованим листом на адресу відповідача ОСОБА_2 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави.

Незважаючи на досить тривалий час користування позикою відповідач не повернув отримані кошти. Відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів, уникає виконання зобов`язання. Звернення дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідачем ігноруються.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: "Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України.

Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)".

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики суму позики визначено в еквіваленті за обмінним курсом; 1,00 долар США дорівнює 28,95 грн на день передачі грошей.

Згідно п. 1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв у власність від Позикодавця грошові кошти у сумі, що становить 252 386, 00 грн, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс Банк на дату укладання цього договору еквівалентний 8 718 доларів США 00 центів. А Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк і за графіком відповідно до пункту 5 цього Договору. Тобто, сторони у Договорі визначили, що Позичальником було отримано у власність грошові кошти в національній валюті України - гривні.

Зазначені положення договору позики відповідають положенням статті 533 ЦК України.

Вказані вище обставини свідчать про існування невиконаного зобов`язання відповідачем по договору позики №2501-2022 від 25.01.2022 року.

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даним договором, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 252 386 грн.

Однак вимогу позивача, щодо повернення позики або її частини у відповідності доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення кожного платежу за даним Договором, суд вважає безпідставною, оскільки предметом договору позики є 252 386 грн, що еквівалентно 8 718 доларів США, за встановленим сторонами обмінним курсом 1,00 долар США дорівнює 28,95 грн, і саме таку суму грошових коштів позивач отримав від відповідача, що визнається самим позивачем у позові. Тому посилання ОСОБА_1 на курс НБУ станом на 14 грудня 2022 року 40,20 грн за 1,00 долар США є таким, що суперечить умовам укладеного сторонами договору позики.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2022 року у справі № 301/2052/18.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 8439 грн. 93 коп., суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у позовній заяві надані розрахунки 3% річних, які він бажає стягнути у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України починаючи з 25.02.2022 року. Натомість, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року - вказаний вище Указ Президента України було затверджено. Указом Президента України № 58/2023 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином на сьогоднішній день, як і на дату подання позовної заяви - Позичальник звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України починаючи з 24.02.2022 року. Як вбачається з позовної заяви - розрахунок 3% річних здійснювався з 25.02.2022 року, тобто виключно в межах строк звільнення від відповідальності. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних, які становлять 8 439, 93 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договором позики, тобто 252 386 грн, що відповідатиме вимогам статті 1046 ЦК України і статті 533 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 252 386 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. в рахунок стягнення боргу за договором позики №2501-2022 від 25.01.2022 року.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2523 грн. 80 коп., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 545, 610, 615, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 386 (двісті п`ятдесят дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. в рахунок заборгованості за договором позики № 2501-2022 від 25.01.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2523 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.08.2023 року.

Головуючий - суддя: В.Г. Черняк