Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/123/23
Провадження № 2/506/62/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2023 року с.м.т. Окни
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі
головуючого судді Чеботаренко О.Л.
за участю секретаря судового засідання Яцькова К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

14 червня 2023 року Красноокнянським районним судом Одеської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів .
14 червня 2023 року до початку судового засідання через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача про те, що протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по справі буде подана заява з доказами щодо понесених позивачем судових витрат.
Суддя Чеботаренко О.Л. з 19.06.2023 року по 21.07.2023 року (включно) перебувала у відпустці, тому вказана заява була передана судді у перший робочий день після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки 24.07.2023 року.
Позивач та її представник адвокат Осокін С.Ю. в судове засідання не з`явились, однак від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність сторони позивача, на задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат наполягає та просить задовольнити у повному обсязі /а.с.89/.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, однак подала заяву про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення за заявою представника позивача у її відсутність до повного завершення, вимоги, викладені у заяві представника позивача, не визнає та просить відмовити у їх задоволенні /а.с.88/.
Мотивуючи вказане заперечення, відповідач, зокрема зазначила, що вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають задоволенню, оскільки представником позивача не було надано до суду, до закінчення судових дебатів, докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат (додаткових). Як вказує відповідач, такі докази подаються до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Крім цього, на думку відповідача, на підтвердження понесених (сплачених) позивачем судових витрат (додаткових) надано неналежний доказ розрахунок розміру компенсації витрат ОСОБА_1 , а також «квитанцію» не з банківської установи, без номеру, що, на переконання відповідача, не підтверджує про дійсну сплату цих коштів позивачем.
Таким чином, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення розглянута судом без участі сторін, що відповідає вимогам ч.4 ст.270 ЦПК України.
Ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, запереченням відповідача на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та матеріалами справи, суд приходить до такого .
Згідно з ч.1, п.1 та п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Рішенням Краснокнянского районного суду Одеської області від 14 червня 2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто кошти, набуті без достатньої правової підстави у сумі 25000 грн. та судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору 1073 грн. та витрати по наданню професійної правничої допомоги 8000 грн., а всього 9073 грн.

При цьому, витрати по наданню професійної правничої допомоги у сумі 8000 грн. містили у собі витрати по наданню усних правових консультацій та оформлення позовної заяви.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених позивачем судових витрат надійшла до суду 19 червня 2023 року, тобто в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України.

Так, між ОСОБА_3 , який, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, є адвокатом та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги від 25 січня 2023 року (далі Договір), згідно з п.2 якого ОСОБА_1 довіряє адвокату Осокіну С.Ю., вести його справи в усіх судових установах України зі всіма правами, наданими Законом позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, стягувачу, боржнику, зокрема з правом подачі в його інтересах і від його імені позову, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, зокрема з правом витребування яких-небудь документів по предмету позову з установ, організацій, підписання заяв, у тому числі і позовних, пов`язаних з цим дорученням, здійснювати захист його інтересів по іншим справам.

Пунктом 3 Договору встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язується за виконання роботи за цим дорученням сплатити адвокату Осокіну С.Ю. гонорар, виходячи з розрахунку 2000 грн. за участь в кожному судовому засіданні.

Представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати, надавши розрахунок розміру судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цивільної справи за його позовом. Так, у розрахунку зазначено, що до стягнення підлягають витрати участь у судових засіданнях 23 березня 2023 року, 07 квітня 2023 року, 18 квітня 2023 року, 09 травня 2023 року, 02 червня 2023 року та 14 червня 2023 року 6 судових засідання х 2000 грн. = 12000 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Так, в розрахунку представника позивача вказані витрати в сумі 12 000 грн. за участь адвоката у шести судових засіданнях по справі, однак фактично відбулися лише 4 судових засідання, а саме: 18 квітня 2023 року, 09 травня 2023 року, 02 червня 2023 року, 14 червня 2023 року.

23 березня 2023 року судове засідання не відбулося через неявку сторін по справі, а судове засідання від 07 квітня 2023 року було відкладено за клопотанням відповідача, при цьому, представник позивача у зазначене судове засідання не з`явився, заявивши клопотання про розгляд справи у його відсутність. Тому підстав для стягнення судових витрат за участь адвоката у вказаних судових засідання немає.

Що стосується участі адвоката у судовому засіданні 02 червня 2023 року, то вказане засідання у режимі відеоконференції з Котовським міськрайонним судом Одеської області, де знаходився адвокат Осокін СЮ., фактично тривало лише 5 хвилин, після чого була оголошена перерва через різке погіршення стану здоров`я відповідача, у зв`язку з чим було викликана «Швидка допомога» і ОСОБА_4 для надання необхідної медичної допомоги була доставлена до Окнянської багатопрофільної лікарні Одеської області.

За таких обставин стягнення оплати з відповідача за участь у цьому засіданні у сумі 2000 грн. не відповідає принципу розумності та справедливості і тому суд приходить до висновку, що за участь вказаному судовому засіданні слід стягнути 500 грн .

Таким чином, враховуючи принцип справедливості та розумності, виходячи з обставин справи, суд приходить до висновку, що загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 6500 грн.

Посилання відповідача ОСОБА_2 про недотримання положень ч.8 ст.141 ЦПК України та відсутність належних та допустимих доказів наданої позивачу правничої допомоги є помилковими із вищенаведених обставин, при цьому суд зауважує, що жодних нормативних документів, які б зобов`язували здійснювати оплату послуг адвоката виключно через банківські установи, немає.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача адвоката Осокіна Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПО НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПО НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 серпня 2023 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко