Справа № 128/214/21
УХВАЛА

01 березня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., розглянувши заяву представника позивача - відповідача ОСОБА_1 адвоката Подгурської Д.О. про забезпечення первісного позову, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Представник позивача - відповідача ОСОБА_1 адвокат Подгурська Д.О. звернулася до суду із заявою про забезпечення первісного позову, в якій просила заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь -які дії, спрямовані на вчинення перешкод ОСОБА_1 у побаченнях, спілкуванні та проведенні часу з малолітнім сином ОСОБА_3 ; зобов`язати ОСОБА_2 , до прийняття рішення у справі, дотримуватись Розпорядження Вінницької районної адміністрації Вінницької області від 23.11.2020 №327 «Про регламентування побачень з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батька, ОСОБА_1 » та забезпечувати зустрічі батька з дитиною без присутності матері за умови, що батько ОСОБА_1 попереджатиме ОСОБА_2 про можливість/ неможливість побачення у визначений день із дитиною та місце її перебування під час зустрічей.

Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року (набрало законної сили 08.12.2020).

Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04 березня 2020 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі №128/170/20 вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 22.01.2020.

При прийнятті вказаного рішення судом ОСОБА_1 визнав позов повністю, оскільки був зацікавлений у наданні коштів на утримання сина не лише на підставі рішення суду.

Дотепер заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня, батько додатково добровільно фінансово сприяє утриманню свого малолітнього сина, цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком.

Починаючи з моменту фактичного припинення спільного проживання між сторонами почалися непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні сина та можливості бачитися з ним.

Так, з грудня 2019 року по лютий 2020 року батько систематично приїздив за місцем проживання дитини з метою зустрічей, однак ОСОБА_2 при кожній зустрічі маніпулювала доброзичливим ставленням батька до сина, вимагаючи щоразу більшу суму коштів, речі, відвідування різних закладів виключно разом із матір`ю дитини та з умовою «немає грошей, то не буде зустрічей із сином».

Часті конфлікти матері ОСОБА_2 з батьком дитини у присутності сина - викликають у ОСОБА_4 негативні емоції й переважно страх перед емоційними реакціями матері. Як наслідок при такому стані дитини, зустрічі з батьком також стають неможливими.

При цьому, варто зауважити, коли дитина перебуває з одним із батьків окремо, то почувається спокійно та емоційно-стабільно, що помітно не лише батьку, а й стороннім особам (вихователям у дошкільному закладі, сусідам, родичам, знайомим).

У зв`язку з цим, у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницької районної адміністрації Вінницької області з метою встановлення днів побачень із малолітнім сином ОСОБА_3 .

Відтак, пунктом 1 Розпорядження Вінницької районної адміністрації Вінницької області від 23.11.2020 №327 «Про регламентування побачень з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батька, ОСОБА_1 » Комісією з питань захисту прав дитини вирішено: «Визначити дні побачень ОСОБА_1 , з його малолітнім сином, ОСОБА_3 , який проживає з матір`ю, ОСОБА_2 , в наступні дні, а саме: - з 18:00 години п`ятниці, з ночівлею, по 16:00 години неділі, без присутності матері ОСОБА_2 , непарних тижнів місяця з умовою, що ОСОБА_1 , повідомлятиме про можливість (неможливість) побачення у визначений день із дитиною та місце її перебування під час зустрічей; - спільного відпочинку влітку, тривалістю 10 календарних днів, за окремою домовленістю з матір`ю дитини».

Згідно Розпорядження, ОСОБА_1 приїжджав та приїжджає у встановленні дні до сина з метою зустрічі, проте ОСОБА_2 не допускала батька до сина, що було підставою численних викликів поліції, докази яких знаходяться в матеріалах справи.

Тобто, ОСОБА_2 не дотримується положень Розпорядження та умисно створює перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, виходячи виключно з особистого ставлення до колишнього чоловіка, нехтуючи як інтересами дитини, так і правами та обов`язками батька на виконання сина й спілкування з ним.

При цьому, ОСОБА_1 неодноразово намагався владнати спір мирним шляхом, однак ці спроби призводять лише до конфліктів та до того, що зв`язок дитини з батьком поступово втрачається.

ОСОБА_2 відверто стверджує, що «не бажає присутності батька в житті сина» та як мати, систематично зловживає своїми правами щодо дитини.

З початку 2022 року та дотепер ОСОБА_2 повністю перестала допускати ОСОБА_1 до сина ОСОБА_3 за місцем проживання дитини; заборонила вихователям у дошкільному закладі надавати батьку можливість поспілкуватись з сином всупереч взаємному бажанню дитини й батька; не дозволяє дитині бачитися з дідусем та бабусею по лінії батька ані особисто при зустрічах, ані засобами зв`язку.

Варто звернути увагу, що ОСОБА_2 за первісним позовом не заперечує того факту, що «батько не бачиться з сином», про що ОСОБА_2 сама неодноразово вказувала у своїх заявах та клопотаннях по справі. При цьому ОСОБА_2 замовчує ті обставини, що вона ігнорує усі спроби батька поспілкуватись з дитиною, навіть коли ОСОБА_1 приїжджає з іншого населеного пункту з метою зустрічей із сином.

Останнім таким інцидентом було те, що 18.02.2023 ОСОБА_1 попередньо телефонував та приїхав за місцем проживання дитини (з дотриманням порядку та графіку, визначених у Розпорядженні), проте ОСОБА_2 не дозволила батьку побачитись з сином, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся в поліцію.

Так, у Відділі поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали перевірки з приводу того, що громадянка ОСОБА_5 перешкоджає бачитись із сином громадянину ОСОБА_6 . Вказане звернення зареєстровано в ITC ІГІНП Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП У Вінницькій області від 18.02.2023 за №1895 та відносно нього на разі проводиться перевірка.

З огляду на наявні перешкоди з боку ОСОБА_2 , дитина протягом 2-х років росте фактично без участі батька, який в свою чергу виявляє бажання та має можливість сприяти його гармонійного розвитку.

При цьому, ОСОБА_2 зловживає як правами щодо

дитини, так і процесуальними правами - умисно щоразу протягом більше одного року відкладав судові засідання без поважних причин, що призводить до необгрунтованого затягування справи.

Так, підготовче засідання у справі №128/214/21 триває більше 2 (двох) років (з 01.02.2021 дотепер), що дозволяє стверджувати, що для розгляду даної справи знадобиться ще більш тривалий час.

Наведені обставини в своїй сукупності призводять до втрати емоційного зв`язку між батьком та сином та можуть призвести до того, що дитина не бажатиме проводити час із батьком після вирішення даної справи, що порушуватиме як права батька так й інтереси дитини.

Тому, єдиними ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є здійснення заходів забезпечення позову на час розгляду справи.

Поряд з цим, невжиття таких заходів й надалі сприятиме подальшому зловживанню правами ОСОБА_2 та створить ризик неможливості виконання рішення суду після його прийняття.

Ознайомившись з поданою заявою, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3 ч.1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Підставою забезпечення позову, заявник визначає наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі якщо буде задоволено вимоги первісного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору між сторонами є визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, визначення способу участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Визначені мета та спосіб забезпечення первісного позову є за змістом тотожними заявленим позовним вимогам;

не співвідносяться з заявленими позовними вимогами, оскільки в їх основу покладено втручання задля зміни ставлення на користь позивача, що суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Окрім цього, позивач - відповідач не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі якщо буде задоволено вимоги зустрічного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення первісного позову визначеного стороною позивача - відповідача, а отже в задоволенні заяви про забезпечення первісного позову слід відмовити.

Одночасно, суд роз`яснює, що дана відмова не позбавляє позивача - відповідача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача - відповідача ОСОБА_1 адвоката Подгурської Д.О. про забезпечення первісного позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Бондаренко