ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої апеляційну скаргу подано її представником адвокатом Шандулою Олександром Олексійовичем на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року у справі за позовною заявою Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 кошти у сумі 191817,94 грн. надміру виплачену допомогу малозабезпеченим сім`ям внаслідок зловживання з боку останньої.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідач з 01.12.2013 року по 30.11.2019 року перебувала на обліку в Управлінні та у вказаний період отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Соціальними інспекторами позивача було виявлено, що в період отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 навмисно приховала або навмисно подала недостовірні дані щодо наявності у власності її чоловіка другого транспортного засобу, а саме автомобілю Volkswagen Golf 3.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради надміру виплачену допомогу малозабезпеченим сім`ям в сумі 125883,07 грн, та 1918,18 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію для отримання державної соціальної допомоги, що є підставою для стягнення безпідставно набутих відповідачем коштів.

Враховуючи законодавчі норми щодо перебігу строку позовної давності, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість, яка виникла з 01.01.2017 року, тобто в сумі 125883,07 грн.

Судові витрати стягнуто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та через свого представника адвоката Шандулу О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом не вивчено та не дано належну оцінку доказам, що були додані до матеріалів справи представником відповідача.

Крім того, посилається на те, що до правовідносин, що мали місце між сторонами у справі, мають застосовуватися положення абз.4 п.10 Порядку в редакції від 24.07.2020 року, і тому суд мав повністю відмовити у задоволенні позову, адже у володінні сім`ї знаходиться 2 автомобілі, один із яких Volkswagen Golf 3 1993 року випуску, тобто на момент оформлення соціальної допомоги за членом сім`ї відповідача був зареєстрований один із автомобілів, з дати випуску якого минуло більше ніж 15 років. А тому такий автомобіль не має бути врахований.

Разом із тим, апелянт вважає, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на навмисне неподання інформації про більшу кількість автомобілів, що зареєстровані на члена її сім`ї. Стверджує, що у сім`ї ОСОБА_1 на момент вирішення питання про отримання соціальної допомоги фактично знаходився у користуванні один автомобіль, а тому відсутні підстави для примусового повернення отриманих коштів у вигляді соціальної допомоги.

На апеляційну скаргу від позивача подано до суду відзив, в якому останні підтримуючи висновки суду першої інстанції та спростовуючи доводи апеляційної скарги, прохали апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 01.12.2013 року по 30.11.2019 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради та у вказаний період отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

На підставі заяв та декларацій відповідача, з якими вона зверталася 09.12.2013 року, 04.06.2014 року, 11.12.2014 року, 03.06.2015 року, 15.12.2015 року, 02.06.2016 року, 06.12.2016 року, 07.06.2017 року, 04.12.2017 року, 04.06.2018 року, 05.12.2018 року до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, яку вона отримувала в період з 01.12.2013 року по 30.11.2019 року в загальному розмірі 191817 грн. 94 коп.

Соціальними інспекторами позивача було виявлено, що в період отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 подала недостовірні дані щодо наявності у власності її чоловіка другого транспортного засобу, а саме автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF 3.

З копій заяв та декларацій встановлено, що при зверненні до Управління відповідач не зазначила, що у власності її чоловіка перебував автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF 3, при цьому вона не вказувала, що він не знаходиться у фактичному користуванні.

Про факт незаконного отримання допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідача повідомлено рекомендованим листом від 03.02.2020 року №10-29/1060/4-02/20 з зазначенням реквізитів розрахункового рахунку Управління для повернення бюджетних коштів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, своє рішення мотивував тим, що матеріалами справи підтверджується факт ненадання ОСОБА_1 достовірної інформації для отримання державної соціальної допомоги, що є підставою для стягнення безпідставно набутих нею коштів.

Проте, місцевий суд, враховуючи положення законодавства щодо позовної давності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково у сумі 125833,07 грн.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Згідно ч. 10 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Згідно п. 8 Порядку державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначаються з місяця звернення на шість місяців. Для призначення допомоги подається в установленому порядку довідка про склад сім`ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї). При цьому допомога призначається на основі середньомісячного сукупного доходу сім`ї за останні шість місяців, що передують місяцю звернення, сукупного доходу осіб, які входять до складу сім`ї.

За правилами частини 4 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та пп. 12, 25, 28 Порядку № 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення припиняють виплату допомоги, визначають обсяг надміру виплачених коштів, встановлюють строки їх повернення, про що повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї, а у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки, вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, однак припустився помилки при здійсненні розрахунку заборгованості, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із положеннями ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом 30.12.2020 року, прохаючи стягнути заборгованість з відповідача по 30.11.2019 року включно.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, стягненню підлягає лише заборгованість починаючи із 31.12.2017 року, тобто фактично за 2018 та 2019 роки 35739,31 грн та 49498,25 грн відповідно, всього 85237,56 грн.

Зважаючи на вищевикладене, розмір судових витрат також підлягає зміні. Виходячи з того, позовні вимоги були задоволені частково у сумі 85237,56 грн, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1295 грн.

Доводи апелянта щодо того, що до правовідносин, що мали місце між сторонами у справі, мають застосовуватися положення абз.4 п.10 Порядку в редакції від 24.07.2020 року, суд не бере до уваги, адже на момент спірних правовідносин зазначена норма мала наступний вигляд: «Соціальна допомога не призначається, зокрема, у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму)». Із чого вбачається, що наявність у власності понад одного автомобіля будь-якого віку є підставою для відмови у призначення соціальної допомоги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Управління соціального забезпечення захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до ОСОБА_1 , однак в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, припустився помилки при здійсненні розрахунку суми, що підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої апеляційну скаргу подано її представником адвокатом Шандулою Олександром Олексійовичем задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року змінити шляхом зменшення розміру надмірно виплаченої допомоги малозабезпеченим сім`ям, яка підлягає стягненню на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до 85237,56 (вісімдесят п`ять тисяч двісті тридцять сім гривень ) 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального забезпечення захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1295 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 28 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________________ Л.М. Хіль __________________ О.Ю. Кузнєцова