справа № 489/6242/21
провадження №2/489/290/23
03 квітня 2023 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
при секретарі судового засідання Ткаченко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м.Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
У вересні 2021 року позивач, через представника адвоката Кучеряву Т.Ю., звернувся до суду з позовом в якому просить:
- визнати, що частки співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/6 частки кожного;
- визнати за ним право власності на 1/6 частку вказаної квартири після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1994, виданого згідно розпорядження від 16.12.1993 № 669, оригінал якого був втрачений.
Частки співвласників під час приватизації квартири не були виділені, а тому нотаріус не зможе перевірити склад спадкового майна. Крім того, неможливо в добровільному порядку укласти договір між співвласниками майна щодо визначення часток, так як троє з шести померли.
За життя спадкодавець оформив заповіт від 26.05.2008, посвідчений секретарем виконкому Червоноранківської сільської ради Кролевецького району Сумської області, згідно з яким заповів усе своє майно позивачу.
Позивач звернувся до приватного нотаріуса за оформленням спадщини, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність оригіналів документів, що підтверджували право власності спадкодавця на квартиру та неможливість визначення обсягу спадкового майна.
Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 07.10.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянової О.В. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 20.12.2022 закрито підготовче провадження прав призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання, призначене на 03.04.2023, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Представник позивача адвокат Кучерява Ю.О. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечула.
Відповідачі причину неявки в судове засідання не повідомили та правом на дання відзиву не скористалися.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1994, виданого відділом приватизації Херсонського відділення Одеської залізничної дороги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
26.05.2008 ОСОБА_4 склав заповіт на користь ОСОБА_1 , якому заповів усе своє майно на випадок своєї смерті. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Червоноранківської сільської ради Кролевецького району Сумської області Кушвід О.В.та зареєстровано в реєстрі за № 214.
Із дослідженої судом спадкової справи № 24/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 встановлено, що спадщина позивачем ОСОБА_1 прийнята в установлений законом строк. Інші спадкоємці відсутні.
Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах спадкової справи.
Згідно довідки Божківської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 24.04.2020, вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався.
Згідно відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 05.05.2020 за відомостями Реєстру територіальної громади міста Миколаєва 28.01.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з реєстрації місця поживання за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку зі смертю. Станом на 19.12.2019 за даною адресою окрім місця проживання ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
02.09.2021 позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, але постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відмовлено з підстав відсутності оригіналів документів, які посвідчують право власності на спадкове майно, які втрачено.
Крім того, як вказано в позові, через те, що троє із співвласників квартири померли, це є додатковою підставою неможливості оформлення спадщини, так як нотаріус не зможе встановити обсяг спадкового майна.
Частиною другою статті 112 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла станом на 24.01.1994, дату приватизації квартири) визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.
Розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, набуття якого мало місце до набрання чинності ЦК України 2003 року, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону України «Про власність», стаття 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 статті 17, стаття 18, пункт 2 статті 17 Закону України «Про власність»).
В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.
За положеннями частини першої, другої статті 372 чинного ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про рівність часток співвласників в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки іншого судом не встановлено, а тому частка спадкодавця в такому майні становить 1/6.
У відповідності до пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, а тому заявлений позивачем позов в частині визначення часток померлих співвласників, є неефективним та не відповідає визначеному статтею 16 ЦК України способу захисту.
Позивач просить визначити частки співвласників квартири рівними по 1/6 кожного. При цьому зазначає, що троє з них померли, що є додатковою підставою для відмови нотаріусом в оформленні спадщини.
Між тим з постанови нотаріуса вбачається, що підставою в оформленні спадщини вказано лише втрату оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру.
Тому враховуючи наведе, підстави для задоволення позову в частині визначення часток співвласників квартири відсутні, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а законодавство не вимагає визнання часток за померлими.
Крім іншого позивач просить визнати за ним право власності на 1/6 частку нерухомого майна спадкодавця.
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень частини другої статті 1220, частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою.
Разом із тим, згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину у встановлений законом строк, та спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні, не встановлено, а також те, що через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини в позасудовому порядку, суд вважає позовну вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/6 частку квартири правомірною, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.
Так як вимогу про відшкодування судових витрат позивач не заявляв, суд виходячи з меж судового розгляду, стягнення з відповідачів понесених позивачем підтверджених судових витрат не здійснює.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;
відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Повний текст судового рішення складено 03.04.2023.
Суддя І.В.Коваленко