Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Руднєва О.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Гуртової Т.І.,

третьої особи - приватного нотаріуса Дудки О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , який був посвідчений ПН БМНО Дудкою О.С. за реєстром № 2624.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчила приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дудка О.С. за реєстровим № 2624. Відповідно до п. 1 Договору, Дарувальник безоплатно передає у власність Обдарованого частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2 Договору частка житлового будинку належить Дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою 09.06.1997 року за реєстровим № 5ДН-5653. Право власності на вказану частину житлового будинку зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 14.06.1977 року і записано в реєстрову книгу за № 22410. Право власності Дарувальника частку житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване 22.10.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме мано - приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О. С., номер запису про право власності 17031859, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000. Відповідно до п. 5 Договору, сторони договору оцінили частку житлового будинку в 45 401 грн. В п. 9 Договору зазначено, ОСОБА_4 стверджує, що дарування здійснено ним за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального. В п. 10 Договору зазначено, Сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від Обдарованого вчинення на його користь будь-яких дій майнового або не майнового характеру. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не являється його родичем та близьким знайомим. Позивач бачив відповідача лише декілька разів у своєму житі. Позивач ОСОБА_3 є одинокою людиною похилого віку, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день укладання договору його вік складав 87 років 9 місяців. Позивач є учасником Другої світової війни. Позивач у зв`язку з його віком і станом здоров`я потребує допомоги і догляду. Відповідач ОСОБА_2 привіз позивача у Бориспіль до приватного нотаріуса, і сказав, що у випадку підписання договору він до смерті надаватиме позивачу допомогу: фінансову, продуктами харчування, при необхідності купуватиме ліки, після смерті позивача поховає його. Позивач звертає увагу суду, що зазначена 1/4 частка житлового будинку є його єдиним житлом, і укладаючи оспорюваний договір, він не мав на меті безоплатне відчуження його на користь відповідача.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 29.12.2016 р. (суддя Богінкевич С.М.).

На підставі протоколу повторного авторозподілу справ між суддями від 28.11.2017 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М.

Ухвалою від 14.12.2017 р. призначено справу до судового розгляду.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника (спадкоємців) позивача ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю останнього.

Ухвалою суду від 18.07.2019 р. провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 29.01.2020 р. замінено позивача - ОСОБА_3 на правонаступника - ОСОБА_1 .

Представником відповідача - адвокатом Шкварком А.В. через канцелярію подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядженням вказаною частиною будинку.

Ухвалою від 31.01.2020 р. представнику відповідача відмовлено у забезпечені позову.

Під час підготовчого провадження, 26.11.2020 року, представником позивача - адвокатом Богдан О.О. подано заяву про зміну підстав позову, в якій він зазначив, що в судовому засіданні Подільського районного суду м. Києва під головуванням судлі Богінкевич С.М. 12.07.2017 ОСОБА_3 пояснив, що він не знає, українську мову не розуміє, ледве бачить, і головне, що він ніколи не мав наміру і волі на дарування свого будинку будь-кому, в тому числі і відповідачу, а лише підписав документ на заміну старих. Іншого житла ОСОБА_3 не мав, матеріальної допомоги не потребував, переніс операцію на очах. Зазначене підтверджується відеозаписом пояснень ОСОБА_3 щодо зникнення його документів на будинок, що надаються суду у додатку. Факт нерозуміння української мови та неможливості прочитати текст підтверджується змістом довіреності від 16.12.2016 року виданої ОСОБА_3 ОСОБА_1 та засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. , зареєстровано за № 3225. У зв`язку з похилим віком ОСОБА_5 вибір підстави для подання позову вчинив адвокат Нікіташ С. та помилково зазначив підставою ту обставину, що позивач подарував будинок помилково за умови догляду за ним, допомоги та поховання. Під час розгляду справи з пояснень ОСОБА_3 відповідача та свідків вбачається, що він не відмовлявся від допомоги в обрізці дерева та виявляв бажання поховати його біля родичів, надав відповідачу власні кошти на пам`ятник, але поряд з цим ніколи не виявляв бажання дарувати і не дарував будинок безоплатно, а вважав, що підписує документи на вчинення їх оновлення, як йому було роз`яснено ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

У грудні 2020 р. приватним нотаріусом Дудка О.С. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 22.10.2016 р. за реєстровим № 2624 нею було посвідчено договір дарування частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що укладався між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 . Вказана нотаріальна дія вчинялася з дотриманням чинного законодавства України. Дарувальник особисто прочитав договір дарування, повністю розумів українську мову, відповідав на всі поставлені запитання. Жодної необхідності залучати перекладача для здійснення перекладу з російської мови на українську мову для вчинення вказаної нотаріальної дії не було. Таким чинном, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У грудні 2020 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_3 добре спілкувався з ОСОБА_2 це підтверджується тим, що після укладання договору дарування надав відповідачу ключі від будинку для безперешкодного користування будинком. ОСОБА_3 впускав без питань відповідача в будинок, спілкувався з ним, вони часто обговорювали, що необхідно відремонтувати в будинку на прибудинковій території. Окрім цього відповідач допомагавОСОБА_3 і в інших справах по будинку, оплати комунальні платежі, отримання довідок в органах влади та ін. Звертає увагу суд на те, що в протоколі допиту ОСОБА_3 чітко вказував на те, що він був у нотаріуса чоловіка в м.Києві і нотаріуса жінки в м. Борисполі, що говорить про те, що ОСОБА_3 розумів значення своїх дій. Адже особа, яка мало розуміє свої дії не може пам`ятати такі подробиці. Нерозуміння української мови ОСОБА_3 спростовується тим, що останній окрім договору дарування підписував власноруч довіреність, яка мало розуміє свої дії не може пам`ятати такі подробиці. ОСОБА_3 жодного разу не звернувся до відповідача з тим, щоб останній відчужив будинок на ОСОБА_3 чи на позивача або будь-кого іншого. Вже безпосередньо перед підписанням договору ОСОБА_3 сам наполягав на тому, що має намір подарувати будинок саме відповідачу.

В підготовчому засіданні 22.06.2021 р. протокольною ухвалою закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні, зазначивши, що ОСОБА_3 чітко усвідомлював, що має намір укласти саме договір дарування, про це свідчить факт видання ним 08.10.2016 р. на користь ОСОБА_2 довіреності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. Окрім цього, стороною позивача не доведено, що довіреність була видана ОСОБА_3 під примусом чи внаслідок помилки. Нотаріусом також установлювалась дієздатність ОСОБА_3 .

Третя особа - приватний нотаріус Дудка О.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що вказана нотаріальна дія вчинялася з дотриманням чинного законодавства України. Нотаріальні дії нею вчинялися в приміщенні. Яке є робочим місцем приватного нотаріуса після їх оплати, в день подачі дарувальником всіх необхідних документів. Встановлення осіб, а також встановлення обсягу цивільної дієздатності фізичних осіб здійснювалося за паспортами учасників правочину. Перед посвідченням вказаного правочину встановлено дійсні наміри кожної зі сторін.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 22.10.2016 між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) було укладено договір дарування частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудка О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2624.

На момент укладення оспорюваного Договору дарування від 22.10.2016 року первісному позивачу, ОСОБА_3 , було 87 років 9 місяців.

Також судом встановлено, що житловий будинок був єдиним житлом ОСОБА_3 . Після укладання оспорюваного договору ОСОБА_3 до дня своєї смерті продовжував мешкати у цьому будинку, самотужки утримував його, сплачував житлово-комунальні послуги.

В судовому засіданні 12.07.2017 р., за своє життя, ОСОБА_3 пояснив суду, що він не знає, українську мову не розуміє, ледве бачить і зазначив, що ніколи не мав наміру і волі на дарування свого будинку будь-кому, в тому числі і відповідачу, а лише підписав документ на зміну старих.

Позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 по лінії матері, яка померла. Як зазначає позивач, він зі своїм батьком ОСОБА_8 доглядали ОСОБА_3 , навідували його, возили до магазинів, поліклініки, допомагали в приготуванні їжі, по господарству.

Вказане також було підтверджене показами свідків ОСОБА_9 (сусід ОСОБА_3 ), ОСОБА_8 (зять ОСОБА_3 ), які, кожен окремо, надали суду пояснення щодо стану здоров`я ОСОБА_3 , потреби у сторонній допомозі та постійного догляду.

Допитані судом свідки на стороні відповідача, підтвердили те, що відповідач був знайомий з ОСОБА_3 , але суд не бере до уваги показання даних свідків, оскільки зазначена обставина не має суттєвого значення для вирішення справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу, що спірний будинок був єдиним житлом ОСОБА_3 , іншого житла він не мав, після укладення договору дарування продовжував проживати у спірному будинку, тобто фактичної передачі будинку не відбулося.

Також слід зауважити, що оспорюваний договір дарування був укладений без присутності свідків.

Також, відповідно до виписки із медичної амбулаторної карти ОСОБА_3 , вбачається, що у нього були численні захворювання, в тому числі проблеми із зором.

Враховуючи похилий вік (87 років) і стан здоров`я ОСОБА_3 на час укладання оспорюваного договору, суд дійшов висновку про те, що укладаючи оспорюваний договір дарування земельної ділянки, ОСОБА_3 помилявся щодо правової природи цього правочину, прав та обов`язків, що є підставою для визнання договору недійсним.

Аналогічної думки за тих самих підстав дійшов Верховний Суд у Постановах від 29 червня 2021 року по справі №456/1379/19, та від 12 вересня 2018 року по справі №335/8552/14-ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 229-233, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна про визнання недійсним договору дарування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку від 22 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. за реєстром № 2624.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Третя особа - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна (місцезнаходження: Київська область, м.Бориспіль, вул.Новопрорізна, буд.2).

Суддя Н. М. Ларіонова