Провадження № 2/361/804/23
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

14 березня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ФОП ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 липня 2018 р. року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди (найму) автомобіля № 11/07/18. Згідно з п.п.1.1 договору орендодавець передав орендарю у користування легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS 1.4. типу ЛЕГКОВИЙ СЄДАН - В, 2008 року випуску, колір СІРИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР 11 УДА1 в м. Києві 08.05.2010 р. Відповідно до договору строк оренди складає 36 місяців із дати підписання договору оренди, тобто до 11 липня 2021 року. Загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців становить 7 820 (сім тисяч вісімсот двадцять ) доларів США 00 центів (п.1.3. Договору). Орендар зобов`язувався сплачувати за оренду автомобіля щотижневі (у середу) платежі в розмірі 50 (п`ятдесят ) доларів США 00 центів, (п 1.2.,1.4 Договору). 11 липня 2018 року позивач передав в оренду відповідачу автомобіль по акту прийому-передач, а відповідач отримав легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, державний номер НОМЕР_2 у відмінному стані, без пошкоджень. У період із 11.07.2018р. по 26.09.2018р. відповідач сплачував в обумовленому розмірі орендні платежі. 27 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, в якій вимагав з`явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М. не пізніше наступного дня після отримання повідомлення. Однак, указану вимогу відповідач проігнорував. 10 жовтня 2018 року позивач приїхавши до свого офісу, виявив автомобіль, який був в аварійному стані, з багатьма пошкодженнями. У подальшому, відповідач припинив сплачувати орендні платежі (останній платіж був - 26.09.2018р. ), але в офіс для розірвання договору так і не з`явився. Унаслідок завданих пошкоджень, позивачем проведено оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодження колісного транспортного засобу. Відповідно до звіту № 61/10/18 від 22.10.2018р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодження колісного транспортного засобу вартість матеріальних збитків нанесених відповідачем становить: 27 704,41 грн. Позивач зазначає, що з 11 липня 2018 по день повернення автомобіля (10.10.2018р.) пройшло менше 92 доби, а згідно п.п.5.3 договору, у випадку повернення автомобіля раніше такого строку, оплата рахується не як за оренду, а як за прокат, відповідно до умов п.5.3. договору. Крім того, 10.10.2018р. до позивача звернувся громадянин ОСОБА_3 із проханням передати йому в оренду вищевказаний автомобіль. ОСОБА_3 та позивач уклали договір про наміри № 10/10/18 від 10.10.2018 р. щодо майбутньої оренди автомобіля, відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язується надати ОСОБА_3 автомобіль в оренду на наступний день після закінчення ремонту автомобіля, але не пізніше 24 місяця від дати укладання договору. Ураховуючи умови договору про наміри, дохід позивача (упущена вигода) за період з 10.10.2018р. по 07.11.2018р. склав би 400 доларів США або 11 195,20 грн. Отже, позивач просить визнати дійсним договір оренди автомобіля № 11/07/18 від 11.07.2018р. і стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість, у тому числі штрафні санкції, упущену вимогу та матеріальну шкоду у загальній сумі 62 352 (шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят дві) гривні 61 копійку.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 62).

У судовому засіданні представник позивача ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав. Просив задовольнити позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.

Обставини справи, що встановлені судом

Судом установлено, що 11 липня 2018 р. року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди (найму) автомобіля № 11/07/18. Згідно п.1.1. договору орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS 1.4, типу легковий седан - В, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР 11 УДА1 в м. Києві 08.05.2010 р., у відмінному стані без пошкоджень. Відповідно до договору строк оренди складає 36 місяців із дати підписання договору оренди, тобто до 11 липня 2021 року. Загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців становить 7 820 (сім тисяч вісімсот двадцять) доларів США 00 центів (п.1.3. Договору). Орендар зобов`язувався сплачувати за оренду автомобіля щотижневі (у середу) платежі в розмірі 50 (п`ятдесят ) доларів США 00 центів, (п 1.2.,1.4 Договору).

Відповідно до копії акту прийому-передачі легкового автомобіля від 11 липня 2018 року видно, що ФОП ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, державний номер НОМЕР_2 у відмінному стані, без пошкоджень 11.07.2018 року.

Із копії розписки від 11.07.2018 року видно, що ОСОБА_2 отримав автомобіль у відмінному стані без пошкоджень згідно з актом прийому-передачі від 11.07.2018 року.

Відповідно до копії заяви орендаря від 11.07.2018 р. видно, що ОСОБА_2 нотаріально засвідчувати договір оренди автомобіля на даний час відмовляється, адже це для нього важкий фінансовий тягар, а також через відсутність вільного часу.

Згідно копії довіреності ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_1 розпоряджатися транспортними засобам (у тому числі автомобілем марки DAEWOO, модель LANOS 1.4, типу легковий седан - В, 2008 року випуску, колір сірий, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ).

Із копії повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення від 27.07.2018р. видно, що ФОП ОСОБА_1 інформує ОСОБА_2 про необхідність з`явитися до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Шкоди О.М. для нотаріального посвідчення договору оренди № 11/07/18.

Відповідно до договору № 10/10/18 про наміри від 10 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_1 зобов`язується надати ОСОБА_3 в оренду легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, державний номер НОМЕР_2 на протязі 5 днів з моменту його повернення орендодавцю в разі якщо стан автомобіля буде задовольним, без пошкоджень, якщо ж автомобіль повернутий в поганому/аварійному стані, то на наступний день після закінчення ремонту автомобіля, але не пізніше 24 місяця від дати укладання договору.

Згідно копії звіту № 61/10/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 22.10.2018 року видно, що величина вартості матеріального збитку нанесених власнику пошкодженого КТЗ, із врахуванням допусків у межах яких відбулася оцінка, з врахуванням ПДВ 20% та інших загально державних податків і зборів, складає 27 704, 41.

Відповідно до копії претензії від 09.11.2021 адвокат Бабійчук О.С. зверталася до ОСОБА_2 із проханням про сплату ФОП ОСОБА_1 суму заборгованості за договором оренди (найму) автомобіля № 11/07/18 у розмірі 62 352, 61 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Згідно ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 803 ЦК України, наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц.

Згідно ч. 1, ч. 4, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію.

На підтвердження ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля, стороною позивача надано копію повідомлення від 27.07.2018 року та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, суд вказані докази приймає критично, оскільки з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення неможливо встановити зміст відправленого відповідачу. Таким чином, судом не встановлено факт ухилення відповідачем від нотаріального посвідчення договору.

Судом не встановлено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України, а тому позовна вимога про визнання договору оренди (найму) автомобіля дійсним задоволенню не підлягає.

Отже, позовні вимоги про визнання дійсним договору оренди автомобіля є безпідставними за їх недоведеністю, а тому спірний договір оренди автомобіля відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним.

У зв`язку з вищевикладеним безпідставними є і позовні вимоги про стягнення заборгованості за прокат автомобіля і пені передбаченої п. 8.8. договору оренди автомобіля № 11/07/18 від 11.07.2018, який є нікчемним.

Також, між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір № 10/10/18 про наміри від 10 жовтня 2018 року, за умовами якого позивач зобов`язався передати ОСОБА_3 в оренду легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, державний номер НОМЕР_2 на протязі 5 днів з моменту його повернення орендодавцю в разі якщо стан автомобіля буде задовольним, без пошкоджень, якщо ж автомобіль повернутий в поганому/аварійному стані, то на наступний день після закінчення ремонту автомобіля, але не пізніше 24 місяця від дати укладання договору.

Наразі, укладаючи договір про наміри від 10 жовтня 2018 року з ОСОБА_3 , позивач уважав для себе дійсним договір оренди автомобіля № 11/07/18 від 11 липня 2018, за яким він передав автомобіль в оренду ОСОБА_2 строком на 36 місяців. Отже, дані обставини доводять недобросовісність дій самого позивача при укладенні договору про наміри від 10 жовтня 2018 року, оскільки цей договір на момент його підписання не міг бути виконаний стороною позивача.

Тому, позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди, яка виражається в неотриманні доходу, передбаченого договором № 10/10/18 про наміри від 10 жовтня 2018 року, також є безпідставними.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; г) вина.

Системний аналіз положень ст. 11, 1166 ЦК України дає підстави вважати, що підставою для виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та завданою шкодою, вини особи, яка завдала шкоду.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії акту прийому-передачі легкового автомобіля від 11 липня 2018 року ФОП ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, державний номер НОМЕР_2 у відмінному стані, без пошкоджень 11.07.2018 року, а згідно копії звіту № 61/10/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 22.10.2018 року величина вартості матеріального збитку нанесених власнику пошкодженого КТЗ складає 27 704, 41.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 27 704 (двадцять сім тисяч сімсот чотири) гривні 41 копійки є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволенню.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 215,216,220,548, 798,799,800 ЦК України, ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 27 704 (двадцять сім тисяч сімсот чотири ) гривні 41 копійку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ФОП ОСОБА_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2

Суддя Н.М. Петришин