У Х В А Л А

Іменем України

20.03.2023

Справа № 331/1677/23

Провадження № 2-о/331/194/2023

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Фісун Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою

ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 про встановлення факту , що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_1 .

Стаття 187 ЦПК України регламентує дії судді перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, в тому числі суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які даний суд компетентний вирішувати по суті.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

На запит суду, 17.03.2023 року до суду надійшли відомості щодо відсутності зареєстрованого місця проживання заявника в м.Запоріжжі.

Згідно ч.1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

До матеріалів справи не додана ксерокопія паспорту в якому зазначені відомості про реєстрацію заявника.

Таким чином, представником заявника не надані відомості, що ОСОБА_1 проживає на території, яка відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Жовтневого районного суду м.Запоріжжя.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" під місцем перебування розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до абзацу 11 ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, пред`явлення заяви за місцем проживання фізичної особи можливе лише в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Саме по собі проживання особи за певною адресою без реєстрації не є підставою для визначення підсудності за цією адресою.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположення свобод від 4 жовтня 1950 року Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті першому статті шостої Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю ( частина перша статті 378 ЦПК України).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Однак, заява не містить викладу обставин щодо визначення підсудності даної справи за Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя.

Таким чином, заявнику необхідно надати докази на підтвердження його місця проживання, тобто у квартирі АДРЕСА_1 , в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м.Запоріжжя .

В разі підсудності заяви Жовневому районному суду м.Запоріжжя , заявнику слід звернути увагу на наступне.

Слід зазначити, що заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту спільного проживання, залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Заявником вказано заінтересованою особою - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяну Юріївну та не роз`яснено які у нотаріуса виникають спадкові права саме на майно спадкодавця і з яких підстав він залучений, в сенсі ст. 294 ЦПК України. Не вказано є чи ні інші спадкоємці, які саме прийняли спадщину і які повинні бути притягнуті до участі у справі.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (заінтересованими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суд зауважує, що за загальним правилом, орган нотаріату не може бути зацікавленою особою по справах даної категорії, оскільки до його компетенції належить посвідчення певних юридичних фактів, і він не має власного суб`єктивного законного інтересу до результату розгляду справи та ухваленого рішення, а тому рішення суду не може вплинути на його права чи обов`язки.

Так, заявником вказано, що цей факт необхідно встановити для оформлення спадкових прав, а по таким справам заінтересованими особами будуть інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а за їх відсутністю - територіальна громада.

В даному випадку заявнику необхідно уточнити заінтересовану особу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, то заявнику слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Недоліки заяви мають бути усунуті шляхом подання належно оформленої заяви, з урахуванням вимог ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України та даної ухвали.

Враховуючи вищезазначені недоліки заяви, вважаю за необхідне залишити таку без руху, надавши заявнику строк п`ять днів з дня отримання ухвали для їх усунення.

Суд роз`яснює, що вказані недоліки заяви слід усунути у визначений судом строк та попереджає, що у протилежному випадку, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 318 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 про встановлення факту , що має юридичне значення залишити без руху, надавши заявнику, представнику заявника строк для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В.Фісун