Справа № 686/3736/23
Провадження № 2/686/2423/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

27 квітня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої-судді-Чевилюк З.А.

секретаря судового засідання-Бенькалович А.Я.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових та компенсації за невикористану відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2023 року ОСОБА_2 (на момент прийняття на роботу ОСОБА_4 ) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових та компенсації за невикористану відпустку. Просила стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 66773,98 грн.-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 14819,04 грн.-грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, всього 81593,02 грн. та судові витрати по справі у виді судового збору 1073 ,60 грн.

Позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01 березня 2019 року, що підтверджується копією договору та розпорядження №13 від 28 лютого 2019 року. Виконувала обов`язки продавця в магазині за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачу не виплачувалась заробітна плата за липень та серпень 2022 року, а 01 вересня 2022 року по телефону завідувач магазину повідомив щоб не виходила на роботу. Щоб не виплачувати заробітну плату позивачу, роботодавець скористався її заявою про звільнення, яку вона писала іще під час прийняття на роботу за прізвищем

ОСОБА_4 та підписом у трудовому договорі, щоб звільнити її тим числом, яким йому буде зручно. Зокрема, відповідач звертався до позивача письмово 14.11.2022 року, з вимогою з`явитись по місцю роботи для оформлення звільнення за втратою довіри за п.2.ст.41 КЗпП.

У зв`язку з порушеним правом позивач зверталась із скаргою 13 вересня 2022 року до управління Держпраці у Хмельницькій області та Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення злочину та реєстрації кримінального провадження передбаченого ч.1.ст.175 КК України. Кримінальне провадження зареєстроване лише 30 грудня 2022 року та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №60001034. Дізнавачем було з`ясовано, зокрема, що роботодавець зареєстрував звільнення лише 17 грудня 2022 року.

Попри звільнення роботодавцем заднім числом, трудові права були все одно порушені, оскільки при звільнені не була виплачена компенсація за невикористані відпустки. За весь час роботи у ФОП ОСОБА_3 , позивач не була жодного разу у відпустці.

Згідно форми ОК-5 від 19 січня 2023 року за звітний рік 2022 року позивачу начебто нараховано дохід із сплатою внесків за квітень 19142,56 грн., без сплати внесків нараховано дохід за липень-6515 грн. за серпень і вересень по 6520 грн.

З урахуванням офіційно продемонстрованого відповідачем періоду роботи з 01 березня 2019 року по 18 квітня 2022 року позивачем відпрацьовано повних три роки, за які при звільнені, також мала бути виплачена компенсація за всі дні щорічної основної відпустки, тобто 24 дні х3 роки=72 дні(невикористаної щорічної основної відпустки).

Неможливість досудового врегулювання спору стала причиною звернення позивача до суду з метою отримання компенсаційних виплат.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та наполягав на його задоволені. Відповідач повідомлявся за зареєстрованою адресою, проте будучи повідомлений в порядку встановленому законодавством, не з`явився та не направив представника. Клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи за відсутності до суду від відповідача не надходили. Представник позивача не висловив заперечень щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Наслідки заочного розгляду роз`яснені та зрозумілі. Відповідач, не з`явившись до суду, свідомо взяв на себе ризики неможливості відреагувати на процесуальні дії інших учасників у передбачений законом спосіб, з метою ефективного захисту своїх прав та інтересів.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Між ОСОБА_5 , що змінювала прізвище у зв`язку з одруженням на ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 01 березня 2019 року укладено безстроковий трудовий договір.

За розпорядженням від 28.02.2019 року ОСОБА_5 прийнято ФОП ОСОБА_3 на посаду продавця продовольчих товарів з 01.03.2019 року.

Позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01 березня 2019 року, що підтверджується копією договору та розпорядження №13 від 28 лютого 2019 року. Виконувала обов`язки продавця в магазині за адресою АДРЕСА_1 .

23 квітня 2019 року позивач вступила в шлюбу, змінивши прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ОСОБА_2 перебувала у відпустці з 1 березня по 31 березня 2022 року без збереження заробітної плати, що підтверджується її заявою та розпорядженням ФОП ОСОБА_3 від 01.03.22 року.

За лютий-квітень 2022 року позивачу здійснені наступні виплати: лютий -3577,75 грн. та 1658,77 грн та квітень 2022 року-3580,50 грн. та 1680,05 грн., що підтверджується відомостями про виплату готівки.

ОСОБА_5 звільнено з посади продавця за власним бажанням 18.04.2022 року за розпорядженням від 18.04.2022 року. Позивач стверджує, що дана заява була відібрана без зазначення дати під час прийняття на роботу, про що свідчить зазначене в ній прізвище ОСОБА_4 , яке змінювалось на ОСОБА_6 , внаслідок одруження.

Позивачу не виплачувалась заробітна плата за липень та серпень 2022 року, хоча вона фактично виконувала трудову функцію.

Щоб не виплачувати заробітну плату позивачу, за її твердженням, роботодавець скористався заявою про звільнення, яку вона писала іще під час прийняття на роботу за прізвищем ОСОБА_4 та підписом у трудовому договорі, щоб звільнити її тим числом, яким йому буде зручно. Зокрема, відповідач звертався до позивача письмово 14.11.2022 року, з вимогою з`явитись по місцю роботи для оформлення звільнення за втратою довіри за п.2.ст.41 КЗпП.

У зв`язку з порушеним правом позивач зверталась із скаргою 13 вересня 2022 року до управління Держпраці у Хмельницькій області та Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення злочину та реєстрації кримінального провадження передбаченого ч.1.ст.175 КК України. Кримінальне провадження зареєстроване лише 30 грудня 2022 року та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №60001034. Дізнавачем було з`ясовано, зокрема, що роботодавець зареєстрував звільнення лише 17 грудня 2022 року.

Попри звільнення роботодавцем заднім числом, трудові права були все одно порушені, оскільки при звільнені не була виплачена компенсація за невикористані відпустки. За весь час роботи у ФОП ОСОБА_3 , позивач не була жодного разу у відпустці.

Згідно форми ОК-5 від 19 січня 2023 року за звітний рік 2022року позивачу начебто нараховано дохід із сплатою внесків за квітень 19142,56 грн., без сплати внесків нараховано дохід за липень-6515 грн. за серпень і вересень по 6520 грн. Представник позивача заперечив отримання нарахованого доходу позивачем.

Для обчислення заробітної плати для здійснення компенсації за невідбуту щорічну відпустку береться період з 01 квітня 2021 року по 18 квітня 2022 року включно(виплати за 12 останніх місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні відпустки, період за березень 2022 року не береться до розрахунку, оскільки позивач знаходилася у неоплачувані відпустці):

6005 грн.(заробітна плата за квітень 2021 р.)+6010 грн.(заробітна плата за травень 2021 р.)+6010 грн.(заробітна плата за червень 2021р.)+6015 грн.(заробітна плата за липень 2021 р.)+6015 грн.(заробітна плата за серпень 2021р.)+6020 грн.(заробітна плата за вересень 2021р.)+6020 грн.(заробітна плата за жовтень 2021р.)+6025 грн.(заробітна плата за листопада 2021р.)+6500 грн.(заробітна плата за грудень 2021р.)+6500 грн.(заробітна плата за січень2022р.)+6500 грн.(заробітна плата за лютий 2022 р.)+5240,55 грн.(заробітна плата за квітень 2022р.)=72860,55 грн.(розмір заробітної плати за 12 місяців).

72860,55 грн.:354 дні(365 днів-11 днів(святкові та неробочі дні)=205,82 грн.(середня заробітна плата за один день).

205,82 грн.х72(дні невикористаної відпустки)14 819,04 грн.(грошова компенсація за дні невикористаної основної відпустки).

З урахуванням офіційно продемонстрованого відповідачем періоду роботи з 01 березня 2019 року по 18 квітня 2022 року позивачем відпрацьовано повних три роки, за які при звільнені, також мала бути виплачена компенсація за всі дні щорічної основної відпустки, тобто 24 дні х3 роки=72 дні(невикористаної щорічної основної відпустки).

Розрахунок середньоденного заробітку для обрахунку компенсації за час затримки належних виплат здійснюється за період з 19 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

6500 грн.(заробітна плата за лютий 2022 року)=5240,55 грн.(заробітна плата за квітень 2022 року)=11740,55 грн.(заробітна плата за два останні місяці перед звільненням):32(кількість робочих днів)=366,89 грн.(середня заробітна плата за один день.).

366,89 грн.х182 дні(кількість робочих днів за період з 19 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року)=66773,98 грн.(відшкодування за затримку розрахунку при звільненні).

Відповідач, не з`явившись до суду та не направивши представника, свідомо взяв на себе ризики неможливості відреагувати на процесуальні дії інших учасників у передбачений законом спосіб, з метою ефективного захисту своїх прав та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях(ч.1,5 ст.81 ЦПК).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя(ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Повага до приватного життя передбачає право особи реалізувати своє право на працю. Повага до приватного життя повинна включати до деякої міри і право встановлювати і розвивати відносини з іншими людьми. Більш того, здається, немає принципових підстав для того, щоб таке розуміння «особистого життя» не входила діяльність професійного і ділового характеру: саме в своїй роботі більшість людей мають значну, якщо не найбільшу, кількість шансів розвивати відносини з зовнішнім світом».Рішення у справі «Німіц проти Німеччини» (Niemietz v. Germany, рішення від 16 грудня 1992 року, пункт 29)

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю, захищається законом. (ст.43Конституції).

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення..Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.(ст..116 КЗпП).

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство,установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Відшкодування у розумінні статті 117 КЗпП України,спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер, що спрямована на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Згідно ч.1. ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітня дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А,І групи(ч.1 ст.24 Закону). Аналогічна норма міститься в ч.1 ст.83 КЗпП.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до п.23, грошова компенсація згідно зі ст.83 КЗпП може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні

невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст.182-1 КЗпП), тільки в разі звільнення його з роботи.

Пункт 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, передбачає, що обчислення середнього заробітку для оплати щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Пунктом 7 Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткової відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду, за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Відповідно до п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної(годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного)заробітку на число робочих днів(годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195цс14.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, звернення позивача та не спростування відповідачем обов`язку щодо здійснених виплат у встановленому порядку, суд приходить до висновку про доведеність заявленого позову та вважає за можливе його задоволити.

З відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.116,117КЗпП, ст.ст. 19, 81, 82, 263,353 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 66773,98 грн.-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 14819,04 грн.-грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, всього 81593,02 грн. та судові витрати по справі у виді судового збору 1073 ,60 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 5 травня 2023 року.

Суддя

Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк