Справа № 461/3297/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/79/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Піскун А.Й.,

представника третьої особи Процюк О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради та виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просив:

-визнати протиправними дії Львівської міської ради та виконавчого комітету Львівської міської ради при прийнятті Комісією щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, рішень від 17.03.2020 року, 06.08.2020 року та 19.12.2020 року в частині: розрахунку загальної площі, з якої повинна розраховуватись грошова компенсація та суми грошової компенсації за неотримані ОСОБА_2 та його сім`єю жилих приміщень, відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719;

-зобов`язати Львівську міську раду, виконавчий комітет Львівської міської ради, Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, здійснити перерахунок ОСОБА_2 розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, площею 99,82 кв.м., відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719;

-зобов`язати Львівську міську раду, виконавчий комітет Львівської міської ради, Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання жилі приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, площею 99,82 кв.м., в сумі 2298854,60 грн., відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719, та виходячи з опосередкованої вартості спорудженого житла за регіонами України, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 02.1.2019 року №286.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він ( ОСОБА_2 ) є учасником бойових дій АТО, має статус ветерана війни особи з інвалідністю другої групи внаслідок війни, з 2006 року проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є його дружина ОСОБА_3 .

Наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури від 21.09.2016 року №614 він був зарахований на квартирний облік, включений у список учасників АТО, з 11.08.2017 року перебуває на обліку для позачергового отримання житла, як особа з інвалідністю внаслідок війни (АТО). На вказаному квартирному обліку перебуває його сім`я у складі 4-х осіб: він ( ОСОБА_2 ), його дружина ОСОБА_3 , та дві доньки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 23.01.2020 року №35 «Про внесення змін до квартирної чергової справи ОСОБА_2 », його сім`ю в складі 4-х осіб визнано такою, що потребує поліпшення житлових умов. 03.03.2020 року він звернувся на адресу Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання житлові приміщення (у тому числі на умовах співфінансування) деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, із заявою про виплату йому та його сім`ї грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення. 04.03.2020 року, комісією у складі соціальних працівників було проведено обстеження умов їхнього проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за наслідками якого 04.03.2020 року складено акт обстеження матеріально-побутових умов членів сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідів І-ІІ групи із числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов. У вказаному акті зафіксовано, що загальна кількість осіб, що проживають у вказаній квартирі (загальною площею 78,90 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м.), складає 7 осіб. Під час вказаного обстеження ним пропонувалось представникам соціальної служби надати документи про право власності на вказану квартиру та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що була одержана його дружиною у формі двох витягів від 04.03.2020 року. Вказаним представникам соціальної служби він наголосив, що серед наявної інформації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що особа з таким самим прізвищем, ім`ям та по-батькові, як і його дружина, володіє на праві власності 1/2 частки в будинку у м. Кіровограді. Оскільки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була відсутня інформація про ідентифікаційний код вказаної особи з м. Кіровограда, то він наголосив представникам соціальної служби, що це не його дружина, однак вони відмовились взяти вказану інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зазначили, що Комісія самостійно здійснить перевірку цієї інформації, оскільки це входить до її обов`язків, згідно нормативних документів.

17.03.2020 року, за результатами розгляду заяви та акту обстеження, Комісією прийнято рішення про призначення йому ( ОСОБА_2 ) та його сім`ї грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення в сумі 1885571,94 грн., відповідно до п.20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2016 року №719, з розрахунку на три особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з урахуванням нормативів 86,17 кв.м., зазначених у п.19, 21 Порядку виплати грошової компенсації та опосередкованої вартості спорудженого житла за регіонами України, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 02.1.2019 року №286. Відтак, при розрахунку вказаної вище суми грошової компенсації не була врахована його дружина ОСОБА_3 , незважаючи на те, що на обліку осіб, які потребують покращення житлових умов, знаходилась сім`я позивача у складі чотирьох осіб.

Позивач зазначає, що підставою для розрахунку вказаної суми грошової компенсації без врахування у відповідній формулі, що передбачена вказаним вище Порядком, було те, що при розгляді даного питання Комісією встановлено, що його дружина ОСОБА_3 має у власності квартиру у м. Львові, житловою площею 49,3 кв.м. (загальна площа 78,9 кв.м.), а також право власності на частку квартири у м. Кіровограді, житловою площею 50,7 кв.м. (загальна площа 71,1 кв.м.). Відмовляючи включити дружину до переліку осіб, на яких нараховується вказана грошова компенсація, Комісія, зокрема посилалась на лист Міністерства соціальної політики України від 05.11.2019 року №19060/0/2-19/44, відповідно до якого, Мінсоцполітики рекомендує при виділенні житлової площі особам, які потребують покращення житлових умов, враховувати житлову площу, що перебуває у власності цих громадян. 10.07.2020 року позивачеві стало відомо, що Комісія безпідставно зазначила в своєму рішенні про те, що його дружина володіє 1/2 часткою в квартирі у м. Кіровограді.

Позивач вказав, що його дружина не володіє жодною нерухомістю в м. Кіровограді. Так, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і справді наявна інформація про особу з прізвищем, іменем та по-батькові, як і у його дружини, яка володіє на праві власності 1/2 часткою в будинку, що знаходиться у м. Кіровограді, однак, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація, яка дала б можливість належним чином ідентифікувати, що особа, якій належить на праві власності 1/2 частки в будинку у м. Кіровограді, та його дружина є однією і тією ж особою. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про ідентифікаційний номер особи, якій належить 1/2 частки в квартирі у м. Кіровограді.

З документів, що були наданні на адвокатський запит, позивач дійшов висновку, що Комісія не здійснила належної перевірки такої інформації. У відповідь на адвокатський запит Управлінням соціального захисту не надано жодного витягу чи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, датованих за період з 03.03.2020 року по 17.03.2020 року, що були зроблені на замовлення (за заявою) представника Комісії чи Управління соціального захисту. 06.08.2020 року Комісією проведено засідання з приводу перерахунку належної, однак, невиплаченої грошової компенсації позивачу. Підставою для проведення такого перерахунку послугувала прийнята Кабінетом Міністрів України постанова №353 від 06.05.2020 року (набрала чинності 14.05.2020 року), якою внесено зміни до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2016 року №719. Як зазначено в рішенні Комісії від 06.08.2020 року, підставою перерахунку були зміни у складових формули, на підставі якої розраховується належна позивачеві та його сім`ї грошова компенсація, внаслідок чого сума належної грошової компенсації збільшилась до 1943628,98 грн., однак, вказана сума збільшилась лише у зв`язку із збільшенням вартості 1 кв.м. загальної площі, відтак, станом на 01.04.2020 року Комісією не включено у розрахунок грошової компенсації дружини позивача ОСОБА_3 . Підставою для такої відмови, станом на дату розгляду цього питання була наявність у його дружини у власності квартири у м. Львові, житловою площею 49,3 кв.м. (загальною площею 78,9 кв.м.). 29.12.2020 року, Комісією проведено ще один перерахунок належної, однак невиплаченої йому компенсації за належні йому та його сім`ї жилі приміщення. Підставою вказаного перерахунку, стала, зміна вартості 1 кв.м. загальної площі квартир будинку для Львівської області. Після вказаного перерахунку, розмір належної йому та його сім`ї компенсації склав 1984495,10 грн. При вказаному перерахунку, дружину позивача знову не враховано.

Витяг з протоколу Комісії про перерахунок позивач отримав лише в лютому 2021 року, просив позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Львівської міської ради та виконавчого комітету Львівської міської ради при прийнятті комісією щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації (адресної допомоги) за належні для отримання житлових приміщень деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей рішень від 17.03.2020 року, 06.08.2020 року та 19.12.2020 року, в частині: розрахунку загальної площі, з якої повинна розраховуватись грошова компенсація та суми грошової компенсації за неотримані ОСОБА_2 та його сім`єю житлових приміщень, відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719.

Зобов`язано Львівську міську раду, виконавчий комітет Львівської міської ради, комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, здійснити перерахунок ОСОБА_2 розміру грошової компенсації з розрахунку на чотирьох осіб за належні для отримання житлових приміщень, площею 99,82 кв.м., відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 19.10.2016 року №719.

Зобов`язано Львівську міську раду, виконавчий комітет Львівської міської ради, комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяких категорій осіб, які брали участь у Революції Гідності, захищали суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет, та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719, та виходячи з опосередкованості вартості спорудженого житла за регіонами України, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 0211.2019 року №286.

Стягнуто з Львівської міської ради в дохід держави 1488 грн. 60 коп. судового збору

Стягнуто з виконавчого комітету Львівської міської ради в дохід держави 1488 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржили Львівська міська рада та управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, просять його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаного позову.

Доводи апеляційних скарг, які є аналогічними за змістом, зводяться до того, що з огляду на предмет позову, дана справа відноситься до юрисдикції адміністративних судів і не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, Комісією на засіданні від 17.03.2020 року прийнято рішення на користь позивача, вибрано для нього кращий варіант та нараховано грошову компенсацію у розмірі більшому, ніж хоче позивач та зобов`язано у рішенні суду першої інстанції.

Звертають увагу, що рішення виконавчого органу місцевого самоврядування щодо надання чи відмови у наданні грошової компенсації є правом, а не обов`язком органу місцевого самоврядування, тобто належить до його дискреційних повноважень.

Наголошують, що житлові права позивача не порушені, оскільки розмір грошової компенсації розраховано Комісією з урахуванням осіб (членів сім`ї), які потребують поліпшення житлових умов, а у випадку виконання рішення суду розмір грошової компенсації буде меншим.

Зазначають, що дружина позивача забезпечена житловою площею і не потребує покращення житлових умов, а тому в Комісії немає підстав здійснювати перерахунок розміру грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на більшу площу, ніж визначена на засіданні Комісії 17.03.2020 року 86,17 кв.м.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційні скарги, в якому заперечує доводи та вимоги апелянтів.

Заслухавши пояснення сторони відповідача та третьої особи в підтримання апеляційних скарг, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний субєктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Тому помилковим є застосування приписів статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надається пільга у вигляді позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року.

За змістом частини першої статті 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом. А згідно зі статтею 48-1 вказаного Кодексу порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

У спірних правовідносинах відповідач у межах та у порядку, встановленому законом, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію пільгу, надану йому в силу особливого статусу, визначеного Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Крім того, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу проходження публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України). А за змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, військова служба належить до служби публічної.

Позивач, обгрунтовуючи позов положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскаржив рішення Комісії у частині визначення розміру грошової компенсації за належне йому житло. Така гарантія соціального захисту. як вказана компенсація, є однією з передбачених зазначеним законом пільг для осіб, які проходили військову, тобто публічну службу та набули статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Тому цей спір є публічно-правовим, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19, провадження №14-62цс20, які також застосовані Верховним Судом у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2020 року в справі №323/2244/20, провадження №61-15667св20.

Наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вимогами частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального закону, а саме, статті 19 ЦПК України, а тому, з урахуванням наведених вище норм ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, апеляційний суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснює про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання ними відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

З урахуванням викладеного, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.255, 256, 367, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_2 право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснити про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 28 липня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич