Справа № 159/1530/23
Провадження № 2/159/560/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Шишиліна О.Г., з участю секретаря Панечко К.В.розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22.03.2023 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» ( далі ТОВ «УКРДОРС» ) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку.

Позов обґрунтовано тим, що з 16.09.2011року по 26.12.2022 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «УКРДОРС» на посаді оператора на автоматичних та напівавтоматичних лініях у дерево обробленні деревооброного цеху №1. Під час трудових відносин йому була нарахована, але не виплачена зарплата з вересня 2022 року, тому просить стягнути з відповідача заборгованість по зарплаті з 01 вересня 2022 року по день звільнення 26.12.2022, середній заробіток за затримку розрахунку та компенсацію за невикористану відпустку за 5 календарних днів, судові витрати по сплаті судового збору та оплаті витрат на правничу допомогу. Але у заяві від 26.04.2023р. вказав остаточний варіант позовних вимог шляхом стягнення з відповідача 16 428,79 грн заробітної плати, що включає компенсацію за невикористану відпутку, а також середній заробіток за затримку розрахунку 16000 грн., що є 50% від нарахованого середнього заробітку за законом. Крім цього, просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та оплату професійної правничої допомоги.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності. Відповідач надав відзив по суті вимог.

У відзиву відповідач зазначив, що позивач дійсно працював в період з 16.09.2011 по 26.12.2022 на вищезазначеній посаді та був звільнений 26.12.2022 згідно наказу №40/к від 26.12.2022 за угодою сторін, згідно п.1 ст.36КЗпП України. Заборгованість по зарплаті складає 21 587,47грн. ( з цієї суми вирахувані податок на доходи з фізичних та військовий збір). Відповідачем на користь Позивача частково була виплачена заборгованість по заробітній платі, компенсація за відпустку та за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5 158,68 грн. Середньоденний заробіток позивача становить 446,67грн. Проте у зв`язку із війною зазначені виплати здійснити не може, тому просить врахувати вказану обставину та застосувати принцип співмірності заборгованості по заробітній платі з сумою нарахувань за затримку проведення виплат.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд дослідивши доводи позовних вимог та відзиву прийшов до висновку, що сторони не оспорюють факту наявності трудового спору із остаточного розрахунку при звільненні, також не оспорюють і розмір нарахованої зарплати, включаючи сум компенсації за невикористану відпустку. Розмір середньоденного заробітку розрахований відповідачем, позивач також не оспорює. Одже спірне питання полягає лише у співмірності нарахування середнього заробітку, оскільки відповідач покладає тягар своєї відповідальності на обставини пов`язані із війною.

З урахуванням наведеного, та досліджених доказів суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах та був звільнений 26.12.2022 року. Притому, як зазначено в розрахункових листах у позивача за вересень 2022р. нараховано 7 664,17 грн, до виплати 6 169,66 грн. (з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору); за жовтень 2022 року нараховано 11 319,29 грн., в тому числі компенсація за відпустку в сумі 223,33 грн., сума до виплати 9 112,03 грн. (з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору); за листопад 2022 року нараховано 6 271,85 грн.,в тому числі компенсація за відпустку в сумі 6 098,25 грн., сума до виплати 5 048,83 грн. (з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору); за грудень 2022 року нараховано 1 286,96 грн., в тому числі компенсація за відпустку 1 227,45 грн., сума до виплати 1 256,95 грн. (з вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб та військового збору). Таким чином, за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року загальна сума заробітної плати, яка підлягає виплаті позивачу, складає 21 587,47 грн. (з цієї суми вирахувані податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір).

Відповідно до довідки про виплату заборгованості по заробітній платі у вересні 2022 по січень 2023 відповідач частково погасив заборгованість і станом на січень 2023 року має загальну заборгованість із заробітної плати в сумі 16 428,79 грн. з відрахуванням обов`язкових утримань.

Суд погоджується із доводами сторін, що середньоденний заробіток позивача складає 446,67 грн, оскільки він визначений в порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Як зазначено в ч.1 ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

В п.20 Постанови ПВСУ №13 від 24.12.99р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказано, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як зазначено постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від, 26 червня 2019 року суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Суд враховує, що загальновідомим фактом є зменшення економічної активності суб`єктів підприємницької діяльності внаслідок збройної агресії іншої держави. З розрахункових листів вбачається, що відповідач добровільно частково сплачував заборгованість нарахованої позивачу зарплати. Але в січні 2023р. припинив її сплачувати, що зумовило позивача 22.03.2023 звернутися до суду.

Таким чином, з дня звільнення позивача до дня ухвалення рішення складає сума середнього заробітку дорівнює 120 дня * 446,67 грн. =53600,4 грн.

Позивач не обґрунтовував обставин ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат і на них не посилався.

Таким чином, оскільки сума середнього заробітку складає розміру заборгованості суд із врахуванням справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця приходить висновку визначити розмір середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі 30% від загальної заборгованості 16428,79х30% = 4 928,64 грн.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім цього, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності, в сумі 2000,00 грн., які належним чином документально підтверджені договором про надання професійної правничої допомоги від 15.03.2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 22/03 від 22.03.2023 року про оплату правничих послуг, актом виконання робіт та розрахунок вартості виконаних робіт правничої допомоги від 22.03.2023 року.

Таким чином, з відповідача в користь позивача належить стягнути 3073,60 грн. судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС», на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі в сумі 16 428,79 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4 928,64 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДОРС», на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.

В задоволені решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 05.05.2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача : адвокат Шинкар Ольга Володимирівна, адреса : вул. Незалежності,69А/ 33, м. Ковель, Волинська область, 45008.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРДОРС", , ІПН 62, Свідоцтво 100316411, адреса розташування : вул. Заводська,5, смт. Люблинець, Ковельський район Волинська область, 45034.

Головуючий О.Г. Шишилін