Справа № 296/8451/21
УХВАЛА

Іменем України

"18" липня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участі секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника скаржника (боржника) Гусєва О.В.,

представника стягувача КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради Ковальчука М.Р.,

представника приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. Сікорської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірність рішень та дій приватного виконавця, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, стягувач: Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною скаргою та просить визнати рішення, дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівні у виконавчому провадженні № 71290602 під час винесення постанов від 14.03.2023р. про відкриття виконавчого провадження: про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника незаконними (неправомірними), а постанови скасувати; визнати рішення, дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівні у виконавчому провадженні № 71290525 під час винесення постанов від 14.03.2023р. про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження незаконними (неправомірними), а постанови скасувати; постановити окрему ухвалу щодо приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до відповідальності.

В обґрунтування скарги зазначає, що приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. в рамках виконавчих проваджень ВП №71290602 та ВП№ 71290525 приймала рішення та діяла всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: приватним виконавцем Волковою Є.О. одночасно з постановами про відкриття вказаних виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 3705,71 грн. та про стягнення судового збору в розмірі 1459,39 грн., винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника (ВП №№71290602), без врахування сплати боржником до відкриття провадження боргу в розмірі 3705,71 грн., чим порушено вимоги ч. 4 ст. 19 та ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження"; приватним виконавцем Волковою Є.О. всупереч вимог пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, у постановах по виконавчих провадженнях №71290602 та № 71290525 не зазначено назви виконавчого документа, коли та ким виданий; приватним виконавцем Волковою Є.О. копії постанов по виконавчих провадженнях ВП №71290602 та ВП № 71290525 надіслані на адресу боржника з порушенням строку встановленого абзацом третім частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Також зазначає, що вказані виконавчі провадження №71290602 та № 71290525 не об`єднувались у зведене виконавче провадження, при цьому в межах ВП № 71290525 постанова про арешт коштів боржника не приймалась, проте кошти в сумі 2305,33 грн. (1459,39 грн.+основна винагорода 145,94 грн.+мінімальні витрати 454,5 грн.+додаткові витрати 245,5 грн.) арештовано (накладено арешт в рамках іншого ВП №71290602) та примусово стягнуто з зарплати.

Крім того, звертає увагу на незаконність та передчасність винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 14.03.2023 року у ВП №71290602, оскільки постанова винесена до здійснення перевірки майнового стану боржника та виявлення конкретних розрахункових рахунків у банках чи інших фінансових установах, а також зазначила що відповідно до Закону України "Про внесення змін до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Наголошує на необґрунтованість сум у постановах приватного виконавця Волкової Є.О. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.

Вважає, що рішеннями, дією та бездіяльністю приватного виконавця Волкової Є.О. під час виконання судового рішення у справі №296/8451/21 порушено її права та свободи.

Ухвалою від 22.05.2023 року вищевказану скаргу призначено до розгляду в судове засідання.

07.06.2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. надійшли письмові пояснення в яких просить закрити провадження в частині визнання рішення ОСОБА_2 під час винесення постанов про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. В решті вимог відмовити у задоволенні скарги. Також зазначає, що у її на виконання перебуває зведене виконавче провадження №71292221 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 3705,71 грн. та про стягнення судового збору в розмірі 1459,39 грн. При винесенні постанов про відкриття виконавчих проваджень №71290602 та № 71290525, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, їх копії були направлені сторонам по виконавчому провадженню. Посилання про те, що приватним виконавцем порушено норми ч. 4 ст. 19 та ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" не відповідають дійсності, оскільки дані норми відносяться до прав та обов`язків стягувача. Звернула увагу на неможливість розгляду вимог щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення основаної винагороди та витрат виконавчого провадження у порядку цивільного судочинства, оскільки їх розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Щодо винесення постанов про стягнення з боржника основної винагороди та стягнення витрат виконавчого провадження, то зазначила, що законодавством України передбачено стягнення основної винагороди приватного виконавця, стягнення мінімальних та додаткових витрат. Щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, яка було винесена в межах зведеного виконавчого провадження, то виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаній повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Додатково зазначає, що відповідно до п. 10-2 Розділ ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень. Дана норма дозволяла боржниці користуватися коштами на арештованому рахунку та ніяким чином не порушувала права. В межах зведеного виконавчого провадження постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи приватним виконавцем не виносилась. Крім того, після ознайомлення з матеріалами скарги, було встановлено, що боржниця виконала боргове зобов`язання частково в сумі 3705,71 грн. Станом на дату завершення ВП №.04.2023 року про факт самостійного часткового виконання рішення суду приватний виконавець не був проінформований сторонами виконавчого провадження, ні КП "Житомирводоканал", ні боржницею. Тому 04.05.2023 року приватним виконавцем прийнято рішення про повернення на рахунок відкритий в АТ КБ "Приватбанк" витрат виконавчого провадження та основної винагороди в загальній сумі 1070,57 грн. в межах виконавчого провадження №71290602. Про повернення коштів боржниця була проінформована рекомендованим листом- поштове відправлення №612 (а.с.55-59).

Представник скаржника (боржника) в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити. Також зазначив, що оскільки борг було сплачено добровільно, одразу після отримання рішення суду, тому вважає дії приватного виконавця щодо стягнення подвійної суми незаконними. Обставини повернення витрат виконавчого провадження та основної винагороди потребують перевірки.

Представник стягувача КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради Ковальчук М.Р. в судовому засіданні зазначив, що листа-звернення від ОСОБА_1 про сплату боргу за рішенням суду на підприємстві виявлено не було. Також вказав, що приватний виконавець не повідомлялася про сплату основного боргу ОСОБА_1 за виконавчим листом. Сплачена самостійно боржником сума боргу за рішеням суду, а також стягнута така ж сума в примусовому порядку, була зарахована на погашення поточної заборгованості.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо скарги заперечила та вказала, що приватний виконавець Волкова Є.О. діяла відповідно до норм чинного законодавства та будь-які порушення з її боку відсутні. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши учасників справи, дослідивши скаргу та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни від 14.03.2023 року відкрито виконавче провадження №71290602 з примусового виконання судового наказу (виконавчого листа) №296/8451/21, виданого Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 3705,71 грн. (а.с.22). Також 14.03.2023 року вказану постанову направлено на адресу ОСОБА_1 та КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради для виконання та до відома (т.2 а.с.21).

В межах виконавчого провадження №71290602 постановами від 14.03.2023 визначено для боржника розмір основної винагороди приватного виконавця у сумі 370,57 грн. (т.2 а.с.24).; розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 454,50 грн. (т.2 а.с.26); розмір додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 245,50 грн. (а.с.28). Вказані постанови направлені на адресу ОСОБА_1 для виконання та до відома (т.2 а.с.23,25,27).

Також в межах виконавчого провадження №71290602 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову від 14.03.2023 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , на підставі якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (т.2 а.с.30). 14.03.2023 року вказану постанову було направлено на адресу ОСОБА_1 та КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради для виконання (т.2 а.с.29).

Крім того, 14.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71290525 з примусового виконання судового наказу (виконавчого листа) №296/8451/21, виданого Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради витрат зі сплати судового збору в розмірі 1459,39 грн. ( т.2 а.с.32). 14.03.2023 року вказану постанову було направлено на адресу ОСОБА_1 та КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради для виконання та до відома (т.2 а.с.31).

В межах виконавчого провадження №71290525 постановами від 14.03.2023 визначено для боржника розмір основної винагороди приватного виконавця у сумі 145,94 грн. (а.с.34).; розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 454,50 грн. (а.с.36); розмір додаткових витрат виконавчого провадження в сумі 245,50 грн. (а.с.38). Також 14.03.2023 року вказану постанову направлено на адресу ОСОБА_1 та КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради для виконання та до відома (а.с.31). Вказані постанови направлені на адресу ОСОБА_1 для виконання та до відома (т. 2 а.с.23,35,37).

14.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №71290525 та №71290602 у зведене виконавче провадження №71292221 ( т.2 а.с.70).

23.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, якою виведено виконавче провадження №71290602 з примусового виконання судового наказу (виконавчого листа) №296/8451/21 від 02.03.2023 року, який видано Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради 3705,71 грн. заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, із зведеного виконавчого провадження №71292221, яке веде приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. У вказаній постанові також зазначено, що судове рішення фактично виконано, заборгованість перераховано на користь стягувача в повному обсязі (т.2 а.с.80).

Також 23.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71290602 з примусового виконання судового наказу (виконавчого листа) №296/8451/21 від 02.03.2023 року, який видано Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради 3705,71 грн. заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення (т.2 а.с.81).

Крім того, 23.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, якою виведено виконавче провадження №71290525 з примусового виконання судового наказу (виконавчого листа) №296/8451/21 від 02.03.2023 року, який видано Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради витрат зі сплати судового збору в сумі 1459,39 грн. із зведеного виконавчого провадження №71292221, яке веде приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. У вказаній постанові також зазначено, що судове рішення фактично виконано, заборгованість перераховано на користь стягувача в повному обсязі (т.2 а.с.82).

Також 23.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71290525 з примусового виконання судового наказу (виконавчого листа) №296/8451/21 від 02.03.2023 року, який видано Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради витрат зі сплати судового збору в сумі 1459,39 грн. (а.с.83).

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто розгляд скарг на рішення, дії та бездіяльності державного та приватного виконавця розглядаються в порядку, визначеному ЦПК України, лише щодо виконавчих документів. виданих судами за результатами розгляду цивільних справ.

Згідно з положенням ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів.

Як вбачається, ОСОБА_1 оскаржує постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 14.03.2023 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.03.2023 року, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 14.03.2023 року у ВП №71290602 та у ВП № 71290525.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Як встановлено частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою вказаної статті закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі №545/2246/15-ц (провадження №14-639цс18), від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц (провадження №14-568цс19), а також у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі №361/1222/20, від 09 квітня 2020 року у справі №758/6070/19.

З урахуванням зазначених норм права та релевантної судової практики, вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про винесення постанов стягнення з боржника основної винагороди від 14.03.2023 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.03.2023 року, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 14.03.2023 року у ВП №71290602 та у ВП № 71290525 та скасування цих постанов, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного та відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, провадження у вказаній частині вимог скарги підлягає закриттю, оскільки не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо інших вимог скарги суд зазначає таке.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 6 та 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

Як вбачається, 14.03.2023 року на підставі оригіналів заяв стягувача про примусове виконання рішення та оригіналів виконавчих листів №296/8451/21 виданих Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 3705,71 грн. та про стягнення судового збору в розмірі 1459,39 грн., приватним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, у заяві про примусове виконання рішення стягувачем не було зазначено суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати, тому приватний виконавець на час відкриття виконавчого провадження не могла знати про часткове виконання рішення суду боржником (щодо сплати основного боргу).

Суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" саме стягувач у своїй заяві про примусове виконання рішення повинен зазначити суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаною про постановлене рішення суду щодо стягнення з неї суми боргу та судового збору, повинна була сама з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням щодо неї та повідомити приватному виконавцю про часткове виконання рішення суду.

Отже, з аналізу всіх вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що у приватного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, приватний виконавець Волкова Є.О. діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1, 2 ст. 28 вказаного вище Закону передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Як вбачаєтеся з матеріалів справи та зазначено у письмових поясненнях приватного виконавця, постанови у виконавчих провадженнях №71290602 та № 71290525 надсилались сторонам виконавчого провадження. Будь-яких доказів на спростування вказаного або підтвердження факту неотримання боржником вказаних документів, учасниками справи суду не надано.

Щодо невірно зазначеної назви виконавчого документу у постановах приватного виконавця, а саме "судовий наказ", то з матеріалів справи чітко і однозначно убачається, що приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження було допущено технічну описку, що не є наслідком дій та/чи бездіяльності приватного виконавця. При цьому, в постановах чітко зазначено коли та ким виданий виконавчий документ.

Щодо оскарження дій та рішень приватного виконавця при винесені постанови про арешт коштів боржника суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина 3 вказаної статті).

Відповідно до частини 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі накладення арешту на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 03.02.2021 року по справі №756/1927/16.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Слід зазначити, що звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника врегульовано розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження», в той час, як при винесені постанови про арешт коштів боржника приватний виконавець керувалась ст. 56, що міститься в розділі VІІ вказаного Закону.

Отже постанова про арешт коштів боржника не є постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника.

Крім того, докази про те, що рахунок боржника ОСОБА_1 , має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд зазначає, що виконавчі провадження №71290602 від 14.03.2023 та № 71290525 від 14.03.2023 були відкриті з урахуванням вимог закону. Незаконності дій приватного виконавця та підстав для скасування постанов про відкриття вказаних виконавчих проваджень та постанови про арешт коштів боржника від 14.03.2023 року не вбачається.

Суд зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить вимоги щодо надання виконавцем строку на добровільне виконання рішення суду.

В частині вимог про постановлення окремої ухвали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Згідно ч. 3 ст. 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Розглянувши скаргу про визнання протиправною бездіяльності по суті, суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки суд не дійшов висновку про наявність в приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. незаконності дій в рамках розгляду даної справи.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що у задоволенні вимог про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Суд роз`яснює скаржнику, що за наявності у скаржника достатніх відомостей про скоєння злочину приватним виконавцем, він не позбавлений можливості самостійно звернутися до органу досудового розслідування.

Суд також враховує, що 04.05.2023 року приватним виконавцем прийнято рішення про повернення на рахунок відкритий в АТ КБ "Приватбанк" витрат виконавчого провадження та основної винагороди в загальній сумі 1070,57 грн. в межах виконавчого провадження №71290602, що підтверджується платіжним дорученням №8010. Про повернення коштів боржниця була проінформована рекомендованим листом - поштове відправлення №612 (т. 2 а.с. 72-74).

За таких обставин суд вважає, що вимоги скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Інші наявні в матеріалах справи докази, пояснення представника заявника, висновків суду не спростовують.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Скаржницею у заяві обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення зі скаргою, та нею долучено докази, які доводять поважність причин пропуску. Тому суд вважає за можливе поновити строк для подання скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 255, 258, 260, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18, 19, 26-28, 42, 52, 56, 70, 74 Закону України "про виконавче провадження",

УХВАЛИВ:

Поновити строк для звернення до суду зі скаргою.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про винесення постанов стягнення з боржника основної винагороди від 14.03.2023 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.03.2023 року, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 14.03.2023 року у ВП №71290602 та у ВП № 71290525 та скасування цих постанов, закрити.

В задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_1 на неправомірність дій та рішень приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту ухвали: 24.07.2023.