БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1640/23
Провадження № 2/497/599/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

"07" серпня 2023 р. Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглядаючи за відсутністю сторін матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, якою позивач просив про стягнення з позивача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, судові витрати та витрати на правову допомогу, ухвалою від 21.07.2023 року було відкрите провадження за цим позовом через терміновість розгляду справ такої категорії, і призначене судове засідання на 10:30 годину 07.08.2023 року з повідомленням сторін, відповідачу судом направлено копію позову.

04.08.2023 року від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла заява з клопотанням, яким він просить його позов про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, залишити без розгляду у зв`язку з тим, що відповідач добровільно поновив його на роботі, тобто, заява про закриття провадження у даному випадку є відмовою позивача від своїх позовних вимог у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору через зміну обставин, які перестали бути такими після відкриття провадження у справі, що порушують права позивача, за захистом яких він звертався до суду з цим позовом.

Відповідно до вимог п.5ч.1ст.257 ЦПК України, суд ухвалою залишає заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.2,4ч.1ст.255 ЦПК України, в разі відсутності предмета спору, а також позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 20.09.2021у справі №638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, та якщо станом на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.2ст.255 ЦПК України, закриваючи провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат та повернення судового збору з державного бюджету.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, забезпечуючи єдність судової практики, у Постанові від 20.09.2021р. у справі №638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), змінивши мотивувальну частину постанови апеляційного суду, зробив наступні висновки про застосування норм права.

ОП КЦС вказала, що закриття провадження на підставі п.2ч.1ст.255 ЦПК України можливе лише у судовому засіданні. Водночас, висновок апеляційного суду про можливість закриття провадження на підставі цього пункту лише в разі, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову, а не після відкриття провадження у справі, не ґрунтується на законі.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, якщо на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття справи спір між сторонами існував, оскільки доказів іншого суду не надано. Той факт, що після закінчення підготовчого провадження у справі з`ясувалося, що спір між сторонами відсутній, що підтверджується заявою позивача - виключає подальший розгляд справи судом. Час, з якого спір між сторонами відсутній - не підтверджений жодним доказом, тобто, суду не надано відомостей щодо виникнення підстави вважати, що спір між сторонами відсутній чи був він відсутній на момент звернення позивача з позовом до суду, чи ця обставина виникла вже після відкриття провадження за позовом. У зв`язку з чим, оскільки здійснити судове засідання неможливо через неприбуття сторін у судове засідання, а провадження у справі неможливе через наявність заяви позивача про відсутність спору, суд дійшов висновку, що факт відсутності спору між сторонами настав вже після відкриття провадження, а тому заяву представника позивача про закриття провадження у зв`язку з відсутністю спору слід вважати відмовою від позову у зв`язку з виконанням відповідачем зобов`язань вже після відкриття судом провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про залишення його заяви без розгляду підлягає безумовному задоволенню з закриттям провадження у справі.

Згідно ч.2ст.256 ЦПК України, в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо судового збору.

Згідно ст.1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також в разі ухвалення окремих судових рішень, судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.1ст.4 ЗУ "Про судовий збір", він збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлюється ЗУ "Про державний бюджет" на поточний рік, станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору за подання до суду різних видів заяв встановлені ч.2ст.4 ЗУ "Про судовий збір".

Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд також може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: в разі задоволення позову - на відповідача; в разі відмови в позові на позивача; в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.2ст.255 ЦПК України, закриваючи провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат та повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.201 у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зроблено правовий висновок щодо застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та реалізації особою права звільнення від сплати судового збору, відповідно до якого пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З урахуванням наведеного, позивач не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленою ним позовною вимогою щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тому, при зверненні з указаним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору лише в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, а в іншій частині вимог судовий збір підлягав оплаті ним.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах ВС від 19.02.2020 у справі №761/943/18, від 15 лютого 2021 року у справі № 372/4328/19.

Таким чином, спеціальним законом не передбачено пільг щодо сплати судового збору за вимогами щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, незважаючи навіть на те, що вони є похідними від основної вимоги (поновлення на роботі).

Судом було відкрито провадження у справі на підставі наявності вимоги про поновлення на роботі, але, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору під час звернення до суду з даним позовом через неможливість визначення ним ціни позову, суд мав визначити ціну позову в ході розгляду позову.

У даному випадку, для вирішення питання про сплату судового збору підлягає застосуванню ч.3ст.7 ЗУ "Про судовий збір", згідно якої в "... разі ... відмови позивача від позову, ... суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, ..." оскільки з наданих суду відомостей не вбачається домовленості між сторонами про укладення мирової угоди ... за результатами проведення медіації Статтю 7 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1875-IX від 16.11.2021.

Позивач під час звернення до суду мав сплатити судовий збір хоча би в мінімальному розмірі для майнової вимоги 1073,6грн., що підтверджується вимогою про стягнення коштів, проте, через те, що судовий розгляд позову не дійшов до стадії дослідження доказів, суд позбавлений можливості встановити ціну позову з врахуванням розміру майнової шкоди, а тому, оскільки судовий збір підлягає поверненню позивачу в розмірі 50 відсотків, суд виходить з мінімального розміру судового збору. Однак, у зв`язку з тим, що судовий збір позивачем сплачено не було цей розмір підлягає стягненню з позивача на користь держави, що відповідає вимогам чинного законодавства та є справедливим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.255-257ч.ч.1,3,260,261,263,353ч.1п.15 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання позивача ОСОБА_1 про залишення без розгляду його позову до Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Болградської районної державної (військової) адміністрації Одеської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідно до клопотання позивача та на підставі ст.257ч.1п.5 ЦПК України.

Стягнути з позивача на користь держави судовий збір у даній справі в розмірі 50 відсотків розміру судового збору, передбаченого ст.4 Закону України «Про судовий збір» - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Ухвала може бути оскаржена сторонами до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом 15-ти днів з дня отримання її копії, але на підставі ст.261 набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повний текст ухвали складено 07.08.2023р.

Суддя А.В. Кравцова