Справа № 932/7181/23
Провадження № 2-зз/932/22/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Фрідмана Вадима Борисовича про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-584/2007 за позовом ОСОБА_2 до КМПП «Троянда-2», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Дніпропетровського міськради про визнання недійсними контракту та доповнення до нього, свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_1 адвоката Фрідмана Вадима Борисовича про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі, а саме арешту нерухомого майна складського приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що було вжито на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2001 року та у відповідності до ухвали даного суду від 20.05.2003 року. В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з А-1 складського приміщення цеглового позиції 1-5, огородження №1, загальною площею 135,6 кв.м., розташоване на земельній ділянці 406 кв.м. Право власності на означене нерухоме майно підтверджується Договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І. 26.10.1999 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1812 та реєстраційним посвідченням від 12.05.2000 року, виданим Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації. 08.08.1997 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , виконкому Дніпровської міської ради, про визнання недійсними: контракту купівлі-продажу та угоди до контракту, свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу на складське приміщення за адресою АДРЕСА_1 , рішення виконкому та визнання права власності на означене складське приміщення. У відповідності до ухвали судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кузнецова В.А. від 07.05.2001 року в забезпечення позовних вимог було накладено арешт на складське приміщення, що належить ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 із забороною їх відчуження. В зв`язку із зміною адреси нерухомого майна суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кузнецовим В.А. 20.05.2003 року постановлено ухвалу, у відповідності до якої в забезпечення позовних вимог було накладено арешт на складське приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з А-1 складського приміщення цеглового позиції 1-5, огородження №1, загальною площею 135,6 кв.м., розташоване на земельній ділянці 406 кв.м. У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №333473470 від 25.05.2023 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке зареєстровано 13.09.2006 року за реєстраційним номером 3723553, реєстратором Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, підставою обтяження стала вищевказана ухвала суду від 20.05.2003 року у справі № 2-5281/04 (2-584/2007).

Представник заявника вказує в заяві про те, що Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації на запит нотаріуса своїм листом №3875 від 19.04.2023 року відповіло, що в матеріалах інвентаризаційної справи № 3875 містяться ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2001 року та від 20.05.2003 року про забезпечення позову. 20.07.2023 року, ознайомившись в архіві Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з матеріалами справи № 2-5281/04, представник заявника зробив заяву про видачу копій відповідних судових рішень. У відповідності до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2004 року по справі № 5281/04 було частково задоволені вимоги позивача та зобов`язано ОСОБА_1 повернути складське приміщення за адресою АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказане складське приміщення. 29.12.2005 року колегія суддів судової палати з цивільних справи Апеляційного суду Дніпропетровської області постановила ухвалу, у відповідності до якої апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було задоволено, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2004 року скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2007 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до КМПП «Троянда-2», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про визнання недійсним контракту та доповнення до нього, свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності відмовлено у повному обсязі. Означене рішення суду набрало законної сили 09.07.2007 року, однак, після винесення остаточного рішення заходи забезпечення позову зняті не були.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.08.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даного клопотання.

Відповідно до змісту ст. 158 ЦПК України судове засідання по розгляду клопотання проводиться у відсутності учасників справи та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 2-584/04, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-584/04, 19.12.1997 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дніпропетровського міськвиконкому про визнання недійсними: рішення виконкому № 560 від 17.04.1997 року, свідоцтва про право власності на землю та свідоцтва про право власності на складські приміщення за адресою АДРЕСА_1 ; визнання недійсними контракту купівлі-продажу від 25.11.1996 р. та угоди від 06.12.1996 р.; визнання права власності на вказані складські приміщення; стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.1997 року позовні вимоги

ОСОБА_2 в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на землю та свідоцтва про право власності на складські приміщення за адресою АДРЕСА_1 ; визнання недійсними контракту купівлі-продажу від 25.11.1996 р. та угоди від 06.12.1996 р.; визнання права власності на вказані складські приміщення; стягнення моральної шкоди, виділені в самостійне провадження.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2001 року в забезпечення позовних вимог було накладено арешт на складське приміщення, що належить ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 із забороною відчуження.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2003 року за заявою позивача в забезпечення позовних вимог накладено арешт на складське приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (рос.мовою Черноморская).

15.10.2004 року ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з доповненою позовною заявою.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2004 року, ухваленим у даній цивільній справі, було частково задоволено позовні вимоги позивача, визнано недійсними: контракт купівлі-продажу цукру від 25.11.1996 р. та угода до контракту від 06.12.1996 р., свідоцтво про право власності на складське приміщення за адресою АДРЕСА_1 ; договір купівлі-продажу складського приміщення за адресою АДРЕСА_1 , укладений 26.10.1999р.; рішення виконкому Дніпровської міської ради №1073 від 17.07.1997 р.; зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 складське приміщення за адресою АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказане складське приміщення.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справи Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2005 року, постановленою у даній справі, апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було задоволено, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2004 року скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

10.03.2006 року, 31.03.2006 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 до КМПП Троянда-2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Дніпропетровського міськвиконкому про визнання недійсними контракту купівлі-продажу від 25.11.1996 р. та угоди від 06.12.1996 р., про визнання недійсним свідоцтва про право власності на складські приміщення за адресою АДРЕСА_1 ; про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного складського приміщення, про визнання права власності на вказані складські приміщення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2007 року, ухваленим у даній цивільній справі, у задоволенні позову ОСОБА_2 до КМПП «Троянда-2», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про визнання недійсними контракту та доповнення до нього, свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності відмовлено у повному обсязі.

Вказане рішення суду вступило в законну силу, з матеріалів справи вбачається, що питання про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі вирішено не було.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об!»єкта нерухомого майна №333473470 від 25.05.2023 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке зареєстровано 13.09.2006 року за реєстраційним номером 3723553, реєстратором Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, підставою обтяження стала вищевказана ухвала суду від 20.05.2003 року у справі № 2-5281/04 (2-584/2007).

З листа №3875 від 19.04.2023 року Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації на запит нотаріуса вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи № 3875 містяться ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2001 року та від 20.05.2003 року про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про забезпечення позову) забезпечення позову допускається у будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Відповідно до ч. З цієї статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1, 4, 5 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до частин 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Виходячи зі змісту вищенаведених вимог законодавства, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, у зв`язку з чим скасування цих заходів судом може мати місце у разі виконання судового рішення або відмови у задоволенні вимог позивача.

Крім того, відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З огляду на наведені положення законодавства, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

За таких наведених обставин, виходячи з положень ст. 158 ЦПК України, зважаючи на те, що дана цивільна справа розглянута по суті і у цій справі судове рішення, яким позивачу відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, вступило в законну силу, з урахуванням того, що відповідно до ухвал Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вищевказані заходи забезпечення позову були застосовані судом на час розгляду даної справи, тому підлягає задоволенню клопотання представника позивача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі вказаних ухвал суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 158, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Фрідмана Вадима Борисовича про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-584/2007 за позовом ОСОБА_2 до КМПП «Троянда-2», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Дніпропетровського міськради про визнання недійсними контракту та доповнення до нього, свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності, - задовольнити.

Заходи забезпечення позову у цивільній справі № 2-584/2007 за позовом ОСОБА_2 до КМПП «Троянда-2», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Дніпропетровського міськради про визнання недійсними контракту та доповнення до нього, свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу, визнання права власності, застосовані за ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2001 року у вигляді накладення арешту на складське приміщення за адресою АДРЕСА_1 із забороною відчуження та за ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2003 року у вигляді накладення арешту на складське приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (рос.мовою Черноморская), - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Кудрявцева