У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Соколовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3, скасувати постанову державного виконавця ОСОБА_3 від 28 лютого 2023 року, ухвалену у виконавчому провадженні № 69135782 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зобов`язати державного виконавця ОСОБА_3 здійснити та надати скаржнику розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом № 758/18100/21 з урахуванням добровільно сплачених скаржником сум та сум, примусово утриманих із заробітної плати, постановити окрему ухвалу про притягнення державного виконавця ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Скарга мотивована тим, що 03 червня 2022 року Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 69135782 з виконання судового наказу від 20 травня 2022 року № 758/18100/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини заробітку. Наприкінці січня 2023 року скаржник разом з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя отримав від ОСОБА_2 копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16 січня 2023 року, виданого державним виконавцем ОСОБА_3. Однак вважає, що в порушення ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не повідомив його про проведення розрахунку заборгованості, таким чином позбавивши можливості своєчасно оскаржити такий розрахунок, оскільки він містить недостовірну інформацію та очевидні арифметичні помилки. 30 січня 2023 року скаржник надав державному виконавцю ОСОБА_3 копії документів, що підтверджують добровільне виконання зобов`язань за судовим наказом, а також документи, що підтверджують наявність основного місця роботи. 23 лютого 2023 року після отримання всіх необхідних документів, скаржником було надано державному виконавцю документи про отриману заробітну плату протягом періоду нарахування аліментів, копії документів, що підтверджують добровільне виконання зобов`язань за судовим наказом у лютому 2023 року, а також просив надати новий розрахунок заборгованості, однак державним виконавцем було проігноровано запит скаржника. 30 березня 2023 року ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до державного виконавця ОСОБА_3 з проханням надати розрахунок заборгованості, однак жодної відповіді не отримав. Натомість, 03 квітня 2023 року скаржник добровільно сплатив ОСОБА_2 заборгованість розмір якої не заперечував в сумі 28000 грн. 07 квітня 2023 року скаржник надав державному виконавцю копії документів, що підтверджують добровільну сплату визнаної заборгованості та добровільне виконання зобов`язань за судовим наказом № 758/18100/21 у березні 2023 року, і знову просив видати довідку про розмір заборгованості зі сплати аліментів. Пізніше, в цей же день, під час отримання заробітної плати, скаржник дізнався від роботодавця про утримання з заробітної плати 50 % відповідно до постанови державного виконавця ОСОБА_3 від 28 лютого 2023 року, яку він не отримував. Звернув увагу на те, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень на момент подання скарги відсутні будь-які розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, а відтак вважає, що і відсутні підстави для її примусового стягнення, у т.ч. і за постановою від 28 лютого 2023 року. Таким чином, систематично порушуючи вимоги діючого законодавства державний виконавець позбавив скаржника можливості своєчасно дізнатись про розмір нарахованої заборгованості, підстави для її нарахування, оскаржити розрахунок заборгованості, постанову від 28 лютого 2023 року та добровільно сплатити заборгованість. Оскільки, не дивлячись на неодноразові звернення до державного виконавця, розрахунок заборгованості скаржник так і не отримав, вважає, що через неправомірні дії державного виконавця виникла переплата по аліментам. Не погоджуючись з діями державного виконавця скаржник звернувся з даною скаргою до суду.

Ухвалою судді від 12 квітня 2023 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

17 квітня 2023 року скаржником усунуто недоліки скарги та ухвалою судді від 18 квітня 2023 року прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_2 , до провадження та призначено судовий розгляд.

29 травня 2023 року ОСОБА_1 подано до суду уточнення до скарги на дії державного виконавця, в якому він просить, з урахуванням отриманого 02 травня 2023 року на запит розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.05.2023, тобто з урахуванням вирахуваних аліментів із заробітної плати за квітень 2023 року, - зобов`язати державного виконавця ОСОБА_3 надати письмову інформацію про розмір переплати станом на 18 травня 2023 року, зайво стягнутої зі скаржника за виконавчим провадженням № 69135782, та зобов`язати державного виконавця ОСОБА_3 повернути суму переплати на банківський рахунок.

Скаржник в судове засідання за викликом суду не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, скерував на адресу суду заяву, в якій просив подану скаргу розглянути у його відсутності.

Державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд скарги без його участі не надав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання за викликом суду не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року Подільським районним судом міста Києва видано судовий наказ по справі № 758/18100/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

28 лютого 2023 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3. при примусовому виконанні судового наказу № 758/18100/21, виданому 20 травня 2022 року Подільським районним судом містка Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та визначено проводити утримання щомісяця з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_1 після відрахування податків, в розмірі 50 % щомісячно із заробітної плати, з них 25 % - поточні аліменти, 25 % - заборгованість по сплаті аліментів. У разі якщо стягувати аліменти в зазначеному розмірі неможливо, бухгалтеру необхідно нараховувати борг згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно вимог скарги про скасування постанови державного виконавця від 28 лютого 2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника суд зазначає наступне.

Положенням ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження» визначені умови звернення стягнення на заробітну плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 ст. 69 цього закону визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Проаналізувавши надані заявником докази, керуючись вищенаведеним законодавством щодо регулювання порядку виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанови про звернення стягнення від 28 лютого 2023 року, оскільки судом встановлено, що у зв`язку із невиконанням заявником, як боржником в межах виконавчого провадження зобов`язань по сплаті аліментів, утворилась попередня заборгованість станом на 23 грудня 2021 року, яка у подальшому збільшувалась у зв`язку з невиконанням боржником обов`язків зі сплати аліментів, а, як визначено ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», обмеження розміру усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, яке не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів.

Крім того, з наданого скаржником розрахунку заборгованості, складеного 02 травня 2023 року державним виконавцем, загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 травня 2023 року становить 3673 грн. 73 коп., що порушує права дитини на достатнє матеріальне забезпечення.

А тому, вимоги скарги щодо скасування постанови про звернення стягнення 28 лютого 2023 року не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року по справі № 161/20072/18.

Щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця ОСОБА_3 здійснити та надати скаржнику розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом № 758/18100/21 з урахуванням добровільно сплачених скаржником сум та сум, примусово утриманих із заробітної плати суд зазначає наступне.

Як вбачається з копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем 02 травня 2023 року, та доданого скаржником до заяви про уточнення вимог скарги, станом на час розгляду скарги, державним виконавцем усунуто порушення та надано скаржнику ОСОБА_1 розрахунок заборгованості, про який він просить з урахуванням добровільно сплачених сум та сум, примусово утриманих із заробітної плати, а тому підстави для задоволення скарги в цій частині відсутні.

Вимоги скаржника ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали суду щодо притягнення державного виконавця ОСОБА_3 також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 262 ЦПК України).

Вирішуючи питання про постановлення окремої ухвали, суд повинен переконатися, що надані особою докази достовірно свідчать про порушення вимог законодавства та дозволяють дійти висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.

Оскільки, під час розгляду скарги судом не встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, а скаржником не надано доказів умисного невиконання державним виконавцем рішення суду, чи систематичного порушення прав скаржника, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.

Також, суд звертає увагу, що статтею 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення відповідних підстав.

Крім того, скаржник не позбавлений права самостійно звернутись до відповідних органів з відповідним зверненням з метою встановлення вини державного виконавця.

Таким чином, законних підстав для постановлення окремої ухвали судом не вбачається, внаслідок чого суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні такої заяви.

Вимоги скарги про зобов`язання державного виконавця ОСОБА_3 надати скаржнику інформацію про розмір переплати станом на 18 травня 2023 року зайво стягнутої за виконавчим провадженням, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки самим скаржником в заяві про уточнення вимог скарги, зазначено про те, що він звернувся з заявою про надання інформації про розмір переплати до державного виконавця 18 травня 2023 року, але не отримавши відповіді від останнього, вже 26 травня 2023 року (менш ніж через 10 днів визначених для надання відповіді на запит) звернувся з уточненнями до скарги, в яких просить усунути порушення допущені державним виконавцем, однак на час розгляду скарги, суду не надано доказів допущення порушення виконавцем щодо надання чи ненадання відповіді на запит скаржника.

Вимоги скарги про зобов`язання державного виконавця ОСОБА_3 повернути скаржнику суму переплати також не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано жодного доказу щодо сплати скаржником надміру розміру визначених до сплати аліментів, чи стягнення таких примусово державним виконавцем.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів неправомірності дій державного виконавця ОСОБА_3 при виконанні виконавчого провадження № 69135782, суд не вбачає підстав для задоволення скарги у повному обсязі та визнання неправомірними дій державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 12, 13, 25-256, 258-261, 447 - 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Повне найменування учасників справи:

скаржник - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3, юридична адреса: пр. Георгія Гонгадзе, буд. 5Б, м. Київ;

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Леся БУДЗАН