У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

за участі: секретаря судових засідань Роговець О.М.,

представника позивача - адвоката Гордієнко Т.В.,

відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чирки П.Г.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2021 ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, яким просила визнати місце проживання дітей; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка та відповідач є батьками малолітніх дітей, які після розірвання шлюбу та фактичного припинення подружніх стосунків ( з квітня 2017 р) залишились проживати з матір`ю. Матері дітей ОСОБА_2 присуджені аліменти з ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку, про що Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ від 05.03.2018. Позивачка вказує, що відповідач чинить перешкоди їй як особі з якою проживають діти при вирішенні питань щодо їх оздоровлення, відпочинком та участю у спортивних змаганнях. Так у нотаріальній заяві-згоді на виїзд дітей за кордон з 20.12.2018 по 10.01.2019 була допущена описка та вказана дата 10.01.2018 замість 10.01.2019, але повторно з`явитись до нотаріуса для виправлення цієї описки відповідач не захотів, що унеможливило відпочинок дітей у цей період часу.

За таких обставин позивачка просить суд визначити місце проживання дітей з нею, чим фактично, домагається усунути батька дітей від його права та обов`язку приймати спільне з матір`ю дітей рішення в частині, що стосується інтересів дітей.

26.11.2021 Ухвалою Подільського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей, вирішено направити за підсудністю до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1

02.08.2023 цивільна справа поступила до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області та ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

27.02.2023 судом постановлена ухала про витребування зі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністраторці висновок по суті спору щодо доцільності визначення місця проживання дітей з матір`ю.

04.04.2023 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей, у якому визнано недоцільним розгляд даного питання, оскільки мати дітей ОСОБА_5 разом з малолітніми дітьми у зв`язку з воєнним станом в Україні та з метою уникнення загрози життю та здоров`ю дітей виїхала з ними за межі України на територію Польщі. А тому розгляд даного питання можливий лише, коли відпадуть обставини, що стали підставою для виїзду за кордон та повернення дітей в Україну.

05.05.2023 у підготовчому судовому засіданні відповідач та його представник заявили клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей. обидві сторони погодились, що діти після їх розлучення проживатимуть з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи клопотання суду пояснив, що насправді з 2018 р. після фактичного припинення подружніх стосунків між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 жодного разу не стояло питання з ким будуть проживати діти. Він погодився, що діти будуть проживати з матір`ю і ніколи не чинив цьому перешкоди. Завжди, коли мати дітей зверталась до нього за нотаріальною згодою на виїзд дітей за кордон він прибував до нотаріуса і підписував текст згоди без вагань. На те, щоб діти проживали з ним він ніколи не претендував і не претендує зараз, вважає позовні вимоги надуманими, такими, що не пов`язані із захистом прав та інтересів дітей.

Представник позивача пояснила, що одних лише домовленостей між батьками про місце проживання дітей замало, необхідно враховувати думку старшого сина, який досяг десятилітнього віку, після чого і подано позовну заяву. Крім того, між батьками не укладено письмової угоди про місце проживання дітей. А отже місце проживання дітей з матір`ю необхідно підтвердити судовим рішенням.

Як саме суд має врахувати думку дитини, яка перебуває з матір`ю за межами України. та чи буде така думка вирішальною у випадку, якщо дитина захоче проживати з батьком ОСОБА_1 , який у свою чергу не готовий до цього та, як він повідомив, є військовозобов`язаним, представник суду відповідь не надала. Також представник позивача не змогла пояснити, що у житті дітей, які зараз перебувають з матір`ю в іншій країні у статусі біженців, змінить на краще судове рішення про визначення їх місця проживання в Україні, у АДРЕСА_2 , де вони проживали до виїзду за кордон.

Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

За правилами ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У даній справі судом з`ясовано, що батьки малолітніх дітей (позивач та відповідач) ще у 2017 р. після припинення спільного проживання як подружжя дійшли згоди, що діти залишаються проживати з матір`ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим батько дітей ОСОБА_1 переїхав на постійне проживання до м. Переяслава та з 27.05.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

З того часу спору між батьками спору щодо місця проживання дітей або щодо зміни такого місця не виникало. Батько дітей не звертався до суду по питанню визначення місця проживання дітей з ним, а мати не зверталась до суду з позовом про відібрання дітей від батька або з іншими вимогами, які хоча б побічно вказували на відсутність домовленостей між батьками щодо місця проживання дітей та на наявність спору з цього питання.

Навпаки, той факт, що з батька дітей ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей вказує що місце проживання батьки дітей визначили з матір`ю.

Посилання на допущену нотаріусом описку у заяві від 23.11.2018 про надання згоди батька дітей ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд дітей за кордон України не може свідчити про те, що він не погоджується з тим, щоб діти постійно проживали з матір`ю - позивачкою ОСОБА_2 та/або, що він чинить їй у цьому перешкоди.

Надана відповідачем копія наступної нотаріально посвідченої заяви від 26.10.2020 свідчить про те, що ОСОБА_1 надав згоду на тимчасовий виїзд своїх малолітніх дітей до Єгипту у період з 30.10.2020 по 31.01.2021.

Також, судом взято до уваги, що позивачка ОСОБА_2 зверталась до Подільського районного суду м. Києва з позовом про позбавлення батьківський прав ОСОБА_1 відносно обох дітей, як такого, що усунувся від виховання та спілкування з дітьми, не надає належної матеріальної допомоги на їх утримання та не цікавиться їх життям та здоров`ям. У цьому позові позивачка вказувала, що діти проживають з нею.

Вказане також вбачається з висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.02.2019 у справі про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , яким визнано недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав та необхідність сприяти ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми та виконанні ним батьківських обов`язків, оскільки мати дітей ОСОБА_2 , зі слів батька, не надає такої можливості.

Крім того 19.03.2021 орган опіки і піклування надав висновок для розв`язання спору між батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, які після припинення фактичних шлюбних відносин батьків, з 2017 р. діти проживають з матір`ю ОСОБА_2 , шляхом надання можливості батьку спілкуватись з дітьми у певні дні місяця та під час літніх канікул.

Отже, подані сторонами докази свідчать про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутній спір про визначення місця проживання їхніх дітей з одним з батьків. Навпаки між батьками фактично існує домовленість, що діти залишаються проживати з матір`ю ОСОБА_2 . Спір між сторонами існує лише в частині участі батька у їх вихованні дітей, чого позивачка прагне позбавити відповідача у будь-який спосіб.

Пояснити як судове рішення про визначення місця проживання дітей з матір`ю захистить інтереси малолітніх дітей та як їхнє життя та організація побуту зміниться після такого рішення, представник позивачки не змогла.

Твердження представника позивачки про обов`язкове оформлення домовленості батьків про місце проживання дітей письмовою угодою, яку позивачка насправді не пропонувала відповідачу, не заслуговує на увагу, оскільки таке не передбачено законом, а згода ОСОБА_1 на те, щоб діти проживали з матір`ю може бути і мовчазна, що насправді має місце, оскільки він не порушує відповідне питання перед компетентними органами та судом. Крім того, в судовому засіданні відповідач висловив готовність розглянути та підписати угоду про місце проживання дітей з матір`ю, якщо її запропонує позивач.

На переконання суду відповідач у цивільній справі - це особа, яка не визнає прав іншої особи (осіб), порушує їх, за що і несе цивільну відповідальність у виді зобов`язального або обмежувального для нього рішення суду. Крім цього, якщо рішення ухвалено на користь позивача, то відповідач несе тягар понесених судових витрат не лише своїх, а й з боку позивача.

А тому суд не може підходити до справи формально, без з`ясування питання наявності спору між сторонами.

Вислухавши думки сторін, взявши до уваги подані ними докази, а також висновок органу опіки і піклування у цій справі про недоцільність та неможливість об`єктивного розгляду питання про визначення місця проживання дітей в Україні у той період, коли вони у зв`язку з військовою агресією РФ, заради збереження життя та здоров`я виїхали з України та разом з матір`ю перебувають в безпечному місці - в Польщі, суд дійшов висновку про відсутність спору про місце проживання дітей.

В силу п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя А.О. Залеська