Ухвала

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 752/30877/21

провадження № 61-1440ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про розкриття Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» інформації, що містить банківську таємницю, відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС у Запорізькій області) про розкриття Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») інформації, що містить банківську таємницю, відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ), відмовлено.

У січні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2023 року касаційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк ГУ ДПС у Запорізькій області направило матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2023 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 15 лютого 2023 року виконано ГУ ДПС у Запорізькій області не у повному обсязі, оскільки у касаційній скарзі на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В уточненій редакції касаційної скарги, поданої на виконання ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2023 року, ГУ ДПС у Запорізькій області, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає ухвалу Верховного Суду України від 21 січня 2010 року у справі № 6-891св09, в якій, на його думку, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані в оскаржуваних судових рішеннях.

Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання у касаційній скарзі виключно на ухвалу Верховного Суду України, у якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не постанові Верховного Суду), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені в уточненій касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки ухвала Верховного Суду України від 21 січня 2010 року у справі № 6-891св09, на яку заявник посилається як на підставу касаційного оскарження, не є постановами Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, а тому посилання виключно на постанови Верховного Суду України не може бути підставою касаційного оскарження судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 20 березня 2023 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2023 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про розкриття Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» інформації, що містить банківську таємницю, відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець