Справа № 157/1394/22
Провадження №2/157/64/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та стягнення трьох процентів річних від простроченої суми,

в с т а н о в и в :

Позивач НАВС звернувся у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 724 гривні 27 копійок, інфляційні втрати в сумі 135 гривень 03 копійки та три проценти річних від простроченої суми, що складає 45 гривень 66 копійок, а всього 904 гривні 96 копійок, а також судові витрати у розмірі 2481 гривня. В обґрунтування вимог зазначає, що 17.01.2019 між НАВС та ОСОБА_1 було укладено Договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, відповідно до п. 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 та наказу МВС України від 17.07.2017 № 593 «Про затвердження Примірної форми договору про відшкодування витрат з розстроченням платежу на строк до одного року». Відповідно до п. 1.1 та п. 3.3 зазначеного договору розстрочення відповідач зобов`язався протягом одного року з дня підписання договору розстрочення сплати суму відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у НАВС, у сумі 12724 гривні 27 копійок, тобто до 18 січня 2020 року. Згідно з довідкою відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС, відповідачем сплачено лише 12000 гривень витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС. Так, відповідно до умов договору розстрочення, відповідачем протягом року не відшкодовано в повному обсязі витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, а отже не виконано умов договору розстрочення. Згідно з п. 8 Порядку відшкодування та п. 4.1. договору розстрочення, у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 Порядку відшкодування, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, перебіг строку прострочення починається з моменту спливу одного року з дня підписання договору розстрочення, а саме з 18 січня 2020 року. У зв`язку із веденням воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року, відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, п. 18 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до вимог чинного законодавства, НАВС при здійснення розрахунку заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних враховано лише періоди прострочення до моменту ведення воєнного стану. Відповідач мав достатньо часу для добровільного відшкодування в повному обсязі витрат, пов`язаних з його утриманням у НАВС, зокрема до моменту ведення воєнного стану.

Ухвалою судді від 09 листопада 2022 року позовну заяву НАВС прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник НАВС Говорова І.В. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву, із змісту якої вбачається, що він позовні вимоги визнає повністю, просить справу розглянути у його відсутності.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 17 січня 2019 року між Національною академією внутрішніх справ та ОСОБА_1 було укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ.

Згідно з п. 1.1 зазначеного договору ОСОБА_1 зобов`язався сплатити суму відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, тобто заборгованість у розмірі 12724 гривні 27 копійок, протягом одного року з дня підписання цього договору.

З довідки, виданої начальником відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС Гуцалюком С., вбачається, що відповідачем сплачено 12000 гривень витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, заборгованість становить 724 гривні 27 копійок.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням наданого позивачем розрахунку, який передбачає нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з 18 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року, та беручи до уваги, що відповідач позов визнав повністю, і таке визнання ним позову є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу роз`яснені і зрозумілі, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з останнього на користь позивача заборгованості, що пов`язана з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 724 гривні 27 копійок, трьох процентів річних у розмірі 45 гривень 66 копійок, а також інфляційних втрат 135 гривень 03 копійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 1240 гривень 50 копійок, а інших 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1240 гривень 50 копійок, належить стягнути на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 142, 206, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та стягнення трьох процентів річних від простроченої суми задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національної академії внутрішніх справ (місцезнаходження: пл. Солом`янська, 1, м. Київ, ЄДРПОУ - 08751177) заборгованість по договору про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, у розмірі 724 (сімсот двадцять чотири) гривні 27 копійок, інфляційні втрати у розмірі 135 (сто тридцять п`ять) гривень 03 копійки, три відсотки річних у розмірі 45 (сорок п`ять) гривень 66 копійок, а всього 904 (дев`ятсот чотири) гривні 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Повернути Національної академії внутрішніх справ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при пред`явленні позову до суду згідно з платіжним дорученням № 4947 від 01 листопада 2022 року, у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий: О. В. Антонюк