РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Житомирській області за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, а в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33 500 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 15.02.2021 року в порядку Закону України «Про звернення громадян» він звернувся до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Житомирській областіз вимогою здійснити доплату до разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі, передбаченому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020 в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. На неодноразові звернення до Центру щодо виплати заборгованості, позивач отримував лише відповіді про відсутність грошових коштів з Державного бюджету України. У зв`язку із довготривалим порушенням права ОСОБА_1 був змушений неодноразово звертатися до суду, у зв`язку з чим поніс значні фінансові витрати на оплату послуг адвокатів та на відновлення погіршеного стану здоров`я. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року по справі № 240/9673/21 вимоги позивача до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Житомирській областізадоволено.

ОСОБА_1 вказує, що відповідач своїми діями щодо відмови йому, допустив протиправну бездіяльність, стосовно не розгляду його звернення, спричинив позивачу немайнову шкоду, яка полягає у порушення стосунків із оточуючими людьми та нормальних життєвих зв`язків, витрачанні особистого часу та значних коштів, сил для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані позивача.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 08.12.2022 року у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідачів відзив на позовну заяву у встановлений строк на адресу суду не надійшов.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року у справі №240/9673/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання незаконною та протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задоволено: 1) визнано протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; 2) зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання закріплено і у ч. 1 ст. 15 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Пленум Верховного Суду України у постанові №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зауважив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до положень ст. 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому слід довести належними та допустимими доказами завдання шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст.ст. 1167, 1173 ЦК України.

При цьому сам по собі факт наявності рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року в справі №240/9673/21 не може бути беззаперечним доказом того, що дії та бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заподіяли позивачу моральної шкоди, оскільки оскарження дій чи бездіяльності органів державної влади є правом особи, яким, у даному випадку скористався ОСОБА_1 .

Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2019 року в справі №918/203/18.

Достатніх доказів заподіяння позивачу моральних страждань діяннями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, крім загального опису таких страждань у позові, а саме доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок поведінки цього відповідача, позивач суду не надав. У матеріалах справи відсутні також докази звернень позивача до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та відповідей останнього.

Європейський суд з прав людини часто використовує нематеріальні способи залагодження моральної шкоди. У справі «Аміхалай проти Молдови» (20.04.2004) зазначено, що сам факт визнання порушення є достатньою компенсацією моральної шкоди. Те саме зазначено у рішення «Білуха проти України» (09.11.2006).

Отже, задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 фактично можна розцінювати як адекватний спосіб згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції у даному спорі.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду, позивачем не надано доказів на підтвердження існування обставин, що є передумовою відшкодування моральної шкоди за визначенням, наведеним статтею 23 ЦК України. Також ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження наявності факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, - заподіяння моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Встановлені судом та наведені в рішенні обставини свідчать про необхідність відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, судом не встановлено тотожність сторін, предмету та підстав позову у справі №295/12704/22, рішення по якій набрало законної сили, зі справою №295/12703/22, що могло бути підставою для закриття провадження у справі згідно з положеннями статті 255 ЦПК України.

Із огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду 03.05.2023

Суддя Д.В. Кузнєцов