Справа №461/3821/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Оприска М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської державної лісовпорядної експедиції (79000, м. Львів, вул. Чайковського, 17, ) про стягнення недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 21.02.2013 р. його було звільнено з роботи з Львівської державної лісовпорядної експедиції (надалі експедиції) за п. 1 ст. 40 КЗпП України. На виконання рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі №461/3088/13-ц, що набрало законної сили 07.07.2014 р. позивача поновлено на посаді провідного інженера-таксатора експедиції з 28.03.2014 р. наказом по експедиції № 5/2к від 28.03.2014 р. та повторно звільнено 07.06.2017 р. на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою працювати із зміненими умовами праці.

Вказаним рішенням з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2013 р. по 28.03.2014 р. у сумі 97909,74 грн.

Відповідачем, в порушення вимог законодавства про працю при виконанні судових рішень щодо виплати позивачу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу були занижені посадові оклади; ненараховані доплати за особливий характер праці (складність, напруженість в роботі) згідно Колективної угоди; ненараховані кошти за 8 днів які надаються згідно Колективної угоди при звільненні для вирішення питань власного працевлаштування в розмірі середнього місячного заробітку; не внесені зміни в табель обліку робочого часу.

Такі дії відповідача вважає протиправними.

Крім цього, позивач зазначає, що звільнення відбулось з 22 лютого 2013 року. Оскільки останні два календарні місяці, що передували його звільненню з роботи є грудень 2012 року та січень 2013 року позивач не працював жодного дня (перебував у щорічній відпустці тривалістю 57 к.д., яка після продовження наказом експедиції від 13 січня 2013 року тривала до 09 лютого 2013 року включно то середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи - листопад та жовтень 2012 року.

За період від часу його звільнення до часу поновлення на роботі згідно (з 22.02.2013 р. по 28.03.2014 р.) Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2021 р. справа № 461/10245/19, яке набрало законної сили 15.02.2021 р., здійснено підвищення розміру посадових окладів, а тому заробітна плата позивача за вимушений прогул підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

За період обчислення середньомісячної заробітної плата за час вимушеного прогулу (жовтень - листопад 2012 р.) Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2021 р. справа № 461/10245/19, яке набрало законної сили 15.02.2021 р., підвищено заробітну плату нараховану згідно бригадного наряду, а також нараховано доплати за особливий характер праці (складність, напруженість в роботі) згідно Колективної угоди.

Згідно наказу по експедиції № 39-7ос від 31.08.2015 р.:

п.1 Нарахувати і виплатити ОСОБА_1 провідному інженеру-таксатору, кошти за 8 днів (4 дні в місяць), не виплачених при звільненні для вирішення питань власного працевлаштування в розмірі середнього місячного заробітку, (за жовтень-листопад 2012 р.).

п. 2 Оплатити ОСОБА_1 провідному інженеру-таксатору, наступні наряд-акти за минулі роки в т.ч. за листопад місяць 2012 р.

Згідно наказу по експедиції № 11-7ос від 04.03.2016 р. (додаток 14)- Відповідно до наказу №39-7 ос від 31.08.2015 р. по Львівській державній лісовпорядній експедиції наказую внести зміни в табель обліку робочого часу ОСОБА_1 за жовтень-листопад 2012 року у зв`язку з наданням за вказані місяці роботи чотири робочі дні в місяць для вирішення питань власного працевлаштування.

Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.12.2015 р. справа № 466/905/15 з експедиції «Львівдержліспроект» стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі та донарахування 30% винагороди за вислугу років в т. ч. за жовтень 2012 р. та листопад 2012 р.

Як вбачається з судового Рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі № 461/3088/13-ц фактично було стягнуто середній заробіток в розмірі 97909,74 грн., тобто без врахування вище наведеного.

Виходячи з розрахунку відкорегованої заробітної плати за вимушений прогул Львівська державна лісовпорядна експедиція повинна була відшкодувати на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 166896,66 грн. Зважаючи на ту обставину, що фактично на його користь стягнуто середній заробіток у розмірі 97909,74 грн., тому недоотриманий середній заробіток за період з 22.02.2013 р. (дати звільнення) по 28.03.2014 р. (дату поновлення на посаді) становить 68986,92 грн. (166896,66 - 97909,74).

Відтак, позивач просить: стягнути з Львівської державної лісовпорядної експедиції недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 68986,92 грн. за період з 22.02.2013 р. по 28.03.2014 р.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.29/

Ухвалою суду від 18 травня 2022 року за клопотання позивача ОСОБА_1 судове засідання відкладено. /а.с.93/

20 липня 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення позовних вимоги, відповідно до якої позивач просить: стягнути з відповідача на його користь недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 40588,02 грн. за період з 22.02.2013 р. по 27.03.2014 р. Мотивуючи тим, що в позовній заяві він посилався в т. ч. і на рішення Галицького районного суду м. Львова №461/10245/19 яке 18.07.2022 р. Львівським апеляційним судом скасоване, тому вважає за необхідне зменшити позовні вимоги. /а.с.102/

16 січня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення./а.с.120-122/

23 січня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволенні позову. /а.с.140-143/

Крім цього, представником відповідача ОСОБА_2 надано заяву про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. /а.с.151-155/

20 лютого 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшли доповнення до письмових пояснення від 16.01.2023 року. /а.с.158/

10 березня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.

Крім цього, позивачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Крім цього, представник відповідача ОСОБА_2 просив суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що 21.02.2013 р. ОСОБА_1 було звільнено з роботи з Львівської державної лісовпорядної експедиції (надалі експедиції) за п.1 ст.40 КЗпП України.

На підставі рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі №461/3088/13-ц, що набрало законної сили 07.07.2014 р. позивача поновлено на посаді провідного інженера-таксатора експедиції з 28.03.2014 р. наказом по експедиції № 5/2к від 28.03.2014 р. та повторно звільнено 07.06.2017 р. на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою працювати із зміненими умовами праці.

Вказаним рішенням з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2013 р. по 28.03.2014 р. у сумі 97909,74 грн.

Згідно наказу Львівської державної лісовпорядної експедиції № 39-7ос від 31.08.2015 р., п. 2 Оплатити ОСОБА_1 провідному інженеру-таксатору, наступні наряд-акти за минулі роки, які виплачені згідно розрахункового листка у серпні 2015 р. у сумі 1695,85 грн. в т. ч. за листопад 2012 р. 770,39 грн.

Згідно наказу Львівської державної лісовпорядної експедиції № 11-7ос від 04.03.2016 р., відповідно до наказу №39-7ос від 31.08.2015 р. Львівської державної лісовпорядної експедиції, зазначено внести зміни в табель обліку робочого часу ОСОБА_1 за жовтень-листопад 2012 р. у зв`язку з наданням за вказані місяці роботи чотири робочі дні в місяць для вирішення питань власного працевлаштування в т. ч. за листопад 2012 р. 4 робочі дні.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.12.2015 р. справа №466/905/15 з Львівської державної лісовпорядної експедиції «Львівдержліспроект» стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, невиплаченим надбавкам до заробітної плати за вислугу років та індексації в сумі 7961 грн. 35 коп. в т. ч. донарахування до посадового окладу з яких за листопад 2012 р.- 88,44 грн. та донарахування 30% винагороди за вислугу років за листопад 2012 р. 6,19 грн.

Відтак, заробітна плата ОСОБА_1 за листопад 2012 р. при відпрацьованих 7 робочих днях (11-4) нараховано 7283,37 грн., з яких 6015,45 грн. - заробітна плата згідно Рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі № 461/3088/13-ц, 402,90 грн. - надбавка за вислугу років згідно Рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі № 461/3088/13-ц (додаток 2); 770,39 грн. - нарахованих згідно наказу по Львівській державній лісовпорядній експедиції № 39-7ос від 31.08.2015 р. п. 2; 88,44 грн. донарахування до посадового окладу згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 р. справа №466/905/15 та 6,19 грн. донарахування 30% винагороди за вислугу років згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 р. справа №466/905/15.

Згідно Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 р. справа №461/3088/13-ц за жовтень 2012 р. при відпрацьованих 23 робочих днях позивачу нараховано 5083,56 грн., з яких 4277,76 грн. - заробітна плата; 805,80 грн. - надбавка за вислугу років;

Згідно наказу Львівської державної лісовпорядної експедиції № 11-7ос від 04.03.2016 р., - відповідно до наказу № 39-7ос від 31.08.2015 р., внесено зміни в табель обліку робочого часу ОСОБА_1 за жовтень-листопад 2012 року у зв`язку з наданням за вказані місяці роботи чотири робочі дні в місяць для вирішення питань власного працевлаштування в т. ч. за жовтень 2012 р. 4 робочі дні.

Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 р. справа №466/905/15 з Львівської державної лісовпорядної експедиції «Львівдержліспроект» стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі, невиплаченим надбавкам до заробітної плати за вислугу років та індексації в сумі 7961 грн. 35 коп. в т. ч. донарахування до посадового окладу з яких 62,82 грн. за жовтень 2012 р. та донарахування 30% винагороди за вислугу років за жовтень 2012 року 11,84 грн.

Таким чином, заробітна плата ОСОБА_1 за жовтень 2012 року при відпрацьованих 19 робочих днях (23-4) нараховано 5158,22 грн., в т. ч. 4277,76 грн. - заробітна плата згідно Рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі № 461/3088/13-ц, 805,80 грн. - надбавка за вислугу років згідно Рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. у справі №461/3088/13-ц; 62,82 грн. згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 р. справа №466/905/15 та 11,84 донарахування 30% винагороди за вислугу років згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 р. справа №466/905/15.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 478,52 грн. (7283,37+5158,22= 12441,59:26). Оклад у жовтні-листопаді 2012 р. складав 2686,00 грн. В січні 2013 р. склав 2796,00 грн.

Таким чином, на думку позивача, коефіцієнт підвищення оклад/ вираховується наступним чином: 2796,00 грн.: 2686,00 грн. = 1,040953. Відкорегована середньоденна заробітна плата дорівнює 498,12 грн. (478,52 грн. х 1,040953). На період з 22 лютого 2013 року (наступного дня після звільнення) до 30 листопада 2013 р. припадає 192 робочі дні за п`ятиденним робочим графіком у експедиції. Сума середнього заробітку за вказаний вище період вираховується наступним чином - 498,12 грн.х192 робочі дні=95639,04 грн.

З 01 грудня 2013 року посадовий оклад провідного інженера-таксатора зріс до 2970,00 грн. коефіцієнт коригування становить 1,0622317 (2970,00:2796,00). Відкоригований середньоденний заробіток становить 529,12 грн. (498,12х 1,0622317). На період з 01 грудня 2013 р. до 27 березня 2014 р. включно (28 березня 2014 р. поновлений на роботі) припадає 81 робочий день, тому сума середнього заробітку за цей період становить 42858,72 грн. (529,12x81).

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22 лютого 2013 р. (наступного дня після звільнення) по 27 березня 2014 р. включно (28 березня 2014 р. поновлений на роботі) складає 138497,76 грн. (95639,04+42858,72).

Як вбачається з рішення Галицького районного суду міста Львова від 27.03.2014 р. справа № 461/3088/13-ц фактично було стягнуто середній заробіток в розмірі 97909,74 грн.

Водночас згідно наданих позивачем нових розрахунків, недоотриманий середній заробіток за період 22.02.2013 р. по 27.03.2014 р. склав 40588,02 грн. (138497,76 - 97909,74).

Однак, суд звертає увагу на наступне:

Як встановлено у судовому засіданні, у справі, на яку посилається позивач (справа № 820/1505/18) розглядалося питання обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не у разі оспорювання позивачем розміру заробітної плати за два останні місяці перед звільненням, а у разі, якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів.

Так, згідно з п. 34 постанови Верховного Суду від у справі № 820/1505/18 якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу заробітна плата працівника підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Крім цього, справа № 820/1505/18 розглядалася за правилами іншого виду судочинства (КАС України), позивач у ній був державним службовцем Державної екологічної інспекції України, а його посадові оклади встановлювалися постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно, посилання ОСОБА_1 на справу № 820/1505/18 не має відношення до обставин даної справи, а підстав для коригування заробітної плати на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів у даній справі немає.

Відтак, питання розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.02.2013 року по 27.03.2014 року вже вирішене рішенням Галицького районного суду від 27.03.2014 року у справі № 461/3088/13-ц, яке перебуває у законній силі.

Суд погоджується із доводами представника відповідача, що позивач у межах даної справи просить втрутитися у зазначене рішення і змінити присуджений ним розмір середнього заробітку.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що у своїх розрахунках позивач посилається на п. 10 Постанови від 08.02.1995 року № 100 згідно з яким у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Однак, пункт 10 Постанови від 08.02.1995 року № 100 виключено на підставі Постанови КМУ № 1213 (1213-2020-п) від 09.12.2020 року.

Як вбачається із змісту письмових пояснень від 16.01.2023 року, то в таких позивачем проведено розрахунок збільшення його посадового окладу за період з 22.02.2013 року по 27.03.2014 року на підставі галузевих угод між Державним комітетом лісового господарства України і профспілкою працівників лісового господарства. Однак положення п. 10 постанови № 100 чітко вказують, що підставою коригування є підвищення посадових окладів на підприємстві, а не укладення галузевої угоди.

Питання розміру посадового окладу ОСОБА_1 за означений період вже вирішене постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2022 року у справі № 461/10245/19, якою у задоволенні вимог позивача про стягнення підвищення посадових окладів повністю відмовлено.

Львівська державна лісовпорядна експедиція є госпрозрахунковим підприємством та з урахуванням його фінансових можливостей коригування посадових окладів за означений позивачем період не проводилося.

При цьому, позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.12.2015 року у справі № 461/3088/13 йому присуджено деякі платежі, які мали б увійти до заробітної плати за жовтень-листопад 2012 року.

Однак, позовна заява у даній справі подана 07.05.2021 року (через 6 років після ухвалення зазначеного вище рішення).

Вже згадуваною постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2022 року у справі № 461/10245/19 встановлені такі обставини:

«Незважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу не про відшкодування середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, а про компенсацію за несвоєчасну виплату складових заробітної плати, системно аналізуючи положення ст. 34 Закону України «Про оплату праці», положення КЗпП України та вищезгадані висновки Верховного Суду, у даній справі суд враховує те, що позивачем подано позов у даній справі лише у грудні 2019 році, хоча спірні правовідносини мали місце у 2007-2014 роках, відсутність прострочення щодо виплати нарахованої заробітної плати при звільненні, природу спірних складових заробітної плати, які просить стягнути позивач (ненараховані надбавки та збільшення посадового окладу), спірність майнових втрат позивача внаслідок поведінки позивача, неодноразові звернення ОСОБА_1 з позовами до Львівської державної лісовпорядної експедиції з позовами про стягнення складових заробітної плати та компенсацій за різні періоди (справи №№ 461/5903/18, 466/4593/19, 466/10593/19, 461/6093/20, 466/4141/20, 461/3368/21, 461/3821/21). В той же час, недобросовісне здійснення позивачем своїх прав та зловживання ними на шкоду іншій особі (в даному випадку - Львівській державній лісовпорядній експедиції) є самостійними підставами (у відповідності до частини 3 статті 13 та частини 3 статті 16 ЦК України) для відмови у задоволенні позовних вимог.»

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 2 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (статті 94 КЗпП України).

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Що ж стосується витрат на правову допомогу суд, зазначає наступне:

Згідно п.2 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно із ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається із матеріалів справи між Львівською обласною лісовпорядною експедицією та Адвокатським бюро «Оприско та партнери», в особі Керуючого партнера Оприска Миколи Васильовича укладено договір про надання правової допомоги №1-2505/21-ц від 25.05.2021 р. /а.с.152-153/

Відповідно до рахунку №001/1-2505/21-ц від 25.05.2021 р. до договору про надання юридичних послуг від 25.05.2021 р. адвокатом Оприском М.В. надано такий вид послуг: вивчення матеріалів справи №461/3821/21, вироблення правової позиції у справі, збір та опрацювання доказів, вартістю 3000,00 грн.; підготовка та подання відзиву на позовну заяву, вартістю 4000,00 грн.; представництва у суді першої інстанції у справі №461/3821/21, вартістю 3000,00 грн. Разом 10000,00 грн. /а.с.154/

Згідно платіжної інструкції №239 від 27.05.2021 р. платником: Львівською обласною лісовпорядною експедицією на рахунок одержувача АБ Оприска та партнери було здійснено оплату за юридичні послуги за Договором №1-2505/21-ц від 2502.2021 р. на суму 10000,00 грн. /а.с.155/

Відтак, під час вирішення питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником відповідача адвокатом Оприском М.В. в межах розгляду цивільної справи №461/3821/21, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, відповідають критеріям дійсності та необхідності задля захисту прав та інтересів відповідача, а тому витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Оприском М.В. у розмірі 10 000,00 грн., підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Позивачем ОСОБА_1 не було належним чином спростована вказана позиція щодо розміру судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 15, 13, 76, 81, 137,141, 258, 259, 263-265, 351 355 ЦПК України, ст.ст.2-1,5-1, 116 КЗпП України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської державної лісовпорядної експедиції (79000, м. Львів, вул. Чайковського, 17, ) про стягнення недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Львівської державної лісовпорядної експедиції (79000, м. Львів, вул. Чайковського, 17, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2023 року.

Суддя Романюк В. Ф.