Номер провадження: 22-ц/813/4014/23
Справа № 511/1851/22
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н. В.

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

при секретарі

судового засідання Долгової В.І.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2022 року, яка постановлена суддею Гринчак С.І. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_4 , в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 28 березня 2002 року між нею та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 1030 від 28 березня 2002 року, застосувати наслідки розірвання договору, визнавши за нею право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати обтяження, накладене 28 березня 2002 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі №14 на підставі договору довічного утримання, увигляді заборони відчуження житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується належним чином завіреною копією актового запису про смерть № 497 від 09 вересня 2022 року, виданою Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської Області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2022 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання договору довічного утримання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 355 ЦПК України, зазначивши, що оскаржуваною ухвалою порушуються його права, оскільки за життя ОСОБА_2 склала заповіт, який 04 вересня 2022 року посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1103, про те, що вона все своє майно заповідає ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_5 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ч. 1 ст. 55 ЦПК України якою визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Вважає, що оскільки позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя ОСОБА_2 , то факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, тому відповідно до ст. 55 ЦПК України він має право на залучення до участі у справі № 511/1851/22 в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 , що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 25 грудня 2013 року у цивільній справі № 6-142цс13 та постановах Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у цивільній справі № 759/14846/15-ц та від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 306/2548/14-ц. Також вважає, що процесуальна норма, а саме ч. 1 ст. 55 ЦПК України, є імперативною, яка покладає на суд обов`язок залучення до участі у справі правонаступника відповідної сторони, та має виконуватись без відповідних дій правонаступника.

У зв`язку з зазначеним просив апеляційний суд скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2022 року та направити цивільну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.11.2022 року учасникам справи роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2022 року залишити без змін.

В обґрунтування посилається на ч. 1,2 ст. 11 ЦК України, ч. 1,4 ст. 25 ЦК України, ст. 46 ЦПК України. Зазначає, що права та обов`язки ОСОБА_2 та її, Голоти ОСОБА_6 , виникли з договору довічного утримання (реєстр. № 1030), укладеного ними та посвідченого державним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Патраманською Л.М. Звертаючись до суду 06.09.2023, ОСОБА_2 мала цивільну правоздатність та цивільну процесуальну правоздатність, проте її цивільна правоздатність та цивільна процесуальна правоздатність припинилися 09.09.2022 внаслідок її смерті. Зазначає, що цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 473/1433/18 (14-35цс20), п. 35-37. Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої особи за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступника особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, неодноразово надавав заяви про слухання справи за його відсутності та відсутності його представника.

Представники відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просила залишити її без задоволення, надали пояснення, викладені аналогічним у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що правоздатність позивача відповідно до положень ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилась у зв`язку з її смертю, враховуючи, що позивач померла до відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим її процесуальна правоздатність припинилась, а процесуальне правонаступництво не допускається, суд першої інстанції зробив висновок, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим відмовив у відкритті провадження.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Перелік підстав за яких суд закриває провадження у справі є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає.

З аналізу п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України убачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У ст. 26 ЦК України визначено обсяг цивільної правоздатності фізичної особи, а саме, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки; фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом; фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом; фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства; фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Статтею 46 ЦПК України передбачено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз указаних норм права, а також положень чч. 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що на момент звернення з позовом до суду та відкриття провадження у справі учасник справи має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Норма ст. 255 ЦПК України є імперативною. Тобто, за наявності підстав, визначених у пп.1-8 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, чи допускають дані правовідносини правонаступництво.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження.

Саме такого висновку дійшов ВС у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 20.06.2019 у справі №185/998/16.

ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду позивач по справі має бути наділений цивільною правосуб`єктністю. В іншому разі провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 04 серпня 2023 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова