У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в ході неналежної експлуатації автомобілів, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2023 року до суду надійшла зазначена заява, яка разом з матеріалами справи була передана головуючому в справі судді 24.03.2023 року.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що відповідно до рішення Солом`янського районного суд м. Києва від 28.03.2016 року в цивільній справі № 760/18446/15 позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто на користь позивача відшкодування майнового збитку в розмірі 69 447,88 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 694,47 грн., в дохід держав судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Виконавчий лист ВП № НОМЕР_1 не виконувався державними виконавцями Солом`янського ВДВС у м. Києві та на постійні запити представника і його особисті заяви не надходило жодної відповіді та документів, у тому числі і оригіналу виконавчого листа, через пандемію та постійну зміну державних виконавців у виконавчому провадженні інформація не надавалась та не надходило письмових листів.

Посилається на те, що у встановлений строк виконання виконавчого листа не зміг отримати свої кошти та довідкою Солом`янського районного ВДВС в м. Києві було повідомлено про втрату виконавчого листа при пересиланні та відповідно до номенклатури справ строк зберігання реєстрів про більш детальну інформацію протягом року вийшов.

Вважає, що встановлений законом трирічний строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання пропустив з поважних причин, тому просить задовольнити заяву.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, визначеному процесуальним законодавством. Їх неявка розгляду заяви не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в ході неналежної експлуатації автомобілів задоволено частково (а.с. 54-56) та 10.05.2016 року позивач отримав виконавчий лист (а.с. 59).

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній станом на день видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема, інші виконавчі - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 цього Закону у разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Зі змісту поданої заяви, яка ґрунтується на відповіді головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) В.І. Браташової від 23.11.2022 року № 152161, вбачається, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 760/18446/15.

03.10.2016 року старшим державним виконавцем Кісельовою В.В., керуючись вимогами п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку з оригіналом виконавчого листа направлено стягувачу.

Як вище вказувалося, ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачала пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом одного року, отже, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлювався з дня його повернення і становив один рік, тобто до 03.10.2017 року.

Між тим, 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, правилами ст.12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення п.5 свідчить про те, що він застосовується і до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом.

З вищезазначеної довідки головного державного виконавця вбачається, що виконавчий документ станом на 23.11.2022 року на адресу Відділу повторно не надходив, також підтверджено втрату виконавчого листа під час пересилки.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку, що поважними для поновлення строку є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Заявником жодних доказів на підтвердження обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення та слугували поважними підставами пропуску строку, суду не надано.

Крім того, вбачається, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа до дати звернення заявником до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення минуло більше 6 років, протягом яких заявник не вчинив жодних дій щодо звернення рішення до примусового виконання.

Між тим, заявник як стягувач не позбавлений можливості отримувати інформацію щодо стану виконавчого провадження та слідкувати за встановленими законодавством строками з метою забезпечення виконання рішення суду.

Слід зазначити, що всі його заяви щодо виконання рішення суду у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, які, як стверджує заявник, були залишені без відповіді, датовані аж 12.03.2019 року, 26.05.2021 року, 26.07.2021 року, та доказів їх направлення до виконавчої служби не надано.

При цьому, дві останні заяви від 06.12.2021 року та від 22.10.2022 року стосуються вже отримання відповіді про втрату виконавчого документа.

Отже, з викладеного суд не вбачає зацікавленості стягувача у виконанні рішення суду.

Таким чином, суду не було надано будь-яких доказів стосовно наявності реальних обставин, які б та у який спосіб перешкоджали здійснити дії ОСОБА_1 в той період щодо своєчасного як отримання дублікату виконавчого документу, так і повторного пред`явлення його до виконання.

Вчинення таких дій є правом, а не обов`язком стягувача, і законом визначений строк на реалізацію такого права, а зволікання з приводу здійснення цих дій з боку заявника є лише наслідком його недбалого ставлення до захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наведені у заяві заявником обставини та причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та істотними для його поновлення та видачі дублікату виконавчого документа, оскільки вони ніяким чином не перешкоджали заявнику в отриманні своєчасної інформації щодо стану виконання виконавчого листа і повторному пред`явленні його до виконання, а в разі його втрати - видачі його дублікату в межах встановленого законом строку.

При цьому суд зважає на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Разом з тим, безпідставне та необґрунтоване поновлення процесуальних строків буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року у справі «Устименко проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

З огляду на наведене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 268, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в ході неналежної експлуатації автомобілів.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: