Номер провадження: 22-ц/813/2352/23
Справа № 522/8234/21
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого Цюри Т.В.

Суддів Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 37 807,26 доларів США, що становить 1/2 частину загальної суми коштів, які були розміщені на банківських рахунках НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) у доларах США та НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) у доларах США станом на 30 грудня 2018 року, відкритих на ім`я ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний».

Стягнуто з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 10 480,80 грн витрат по сплаті судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Під час розгляду справи, 24 лютого 2023 року до канцелярії апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, у якій представник просить апеляційний суд накласти арешт на грошові кошти у розмірі 37807,26 дол. США, які розміщені на банківських рахунках НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) та НОМЕР_7 ( НОМЕР_6 ), відкритих в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, ) на ім`я ОСОБА_4 .

Крім того, в цей же день від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на електронну пошту суду, також надійшов додаток до заяви, у якому представник просить суду встановити зустрічне забезпечення на рівні 1000 грн. у разі, якщо суд дійде до висновку, що зустрічне забезпечення є необхідним; визначити стягувачем за ухвалою - фізичну особу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ); визначити боржником за ухвалою - фізичну особу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування вищевказаної заяви про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що на даний момент Відповідач має одноособове право та можливість користуватись та розпоряджатись грошовими коштами на вищевказаних банківських рахунках, в тому числі, знімати їх з банківських рахунків та переводити у готівкові кошти, витрачати кошти з рахунків на власний розсуд та вчиняти будь-які інші дії, направленні на їх приховання та ухилення від стягнення коштів на підставі оскаржуваного рішення, що безумовно ускладнить або зробить неможливим виконання оскаржуваного рішення.

Крім того, заявник також зазначає, що Відповідачем вже вчинялись дії, направлені на переведення спірних коштів на інший банківський рахунок, тобто - дії на приховання спірних коштів.

Так, у зв`язку з тим, що грошові кошти були переведені Відповідачем на інший банківський рахунок у ПАТ АБ «Південний» та були виявлені додаткові кошти на іншому банківському рахунку, Позивач змушений був подати заяву про збільшення позовних вимог, якою просила стягнути з Відповідача 37807,26 дол. США, що становить 1/2 частину загальної суми коштів, які були розміщені на банківських рахунках НОМЕР_8 ( НОМЕР_4 ) у доларах США та НОМЕР_9 ( НОМЕР_6 ) у доларах США станом на 30.12.2018р., відкритих на ім`я ОСОБА_4 у ПАТ «Акціонерний банк «Південний».

Посилаючись на вищевикладені обставини справи та з метою недопущення повторення Відповідачем дій, направлених на приховання та на вільне розпорядження спірними коштами, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити подальше виконання рішення, у разі набрання ним законної сили, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить суд задовольнити дану заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

До видів забезпечення позову законом віднесено зокрема накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК).

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачу. Вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч.1ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення судом арешту на рахунки, банківську скриньку боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських установах або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18).

Банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів (пункт 9 частина перша статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам".

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення з урахуванням цієї норми є підставою для забезпечення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на те, що на даний момент Відповідач має одноособове право та можливість користуватись та розпоряджатись грошовими коштами на вищевказаних банківських рахунках, в тому числі, знімати їх з банківських рахунків та переводити у готівкові кошти, витрачати кошти з рахунків на власний розсуд та вчиняти будь-які інші дії, направленні на їх приховання та ухилення від стягнення коштів на підставі оскаржуваного рішення, що безумовно ускладнить або зробить неможливим виконання оскаржуваного рішення. Крім того, як зазначає заявник, Відповідачем вже вчинялись дії, направлені на переведення спірних коштів на інший банківський рахунок, тобто - дії на приховання спірних коштів.

Апеляційний суд вважає, що предмет спору визначений в позовній заяві дає підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що обґрунтованість позовних вимог, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду під час вирішення питання про забезпечення позову та ці питання підлягають з`ясуванню саме під час вирішення спору по суті.

Крім того, приймаючи рішення по даній заяві, апеляційний суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Також враховується охорона прав і інтересів учасників справи та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищевказані норми, враховуючи доводи представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 викладені у заяві про забезпечення позову, заявлені вимоги, апеляційний суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, оскільки існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити подану заяву, застосувавши вид забезпечення позову визначений заявником.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За приписами ч. 11 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладена заборона може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки.

Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 389, ст. 390 ЦПК України ухвала апеляційного суду щодо забезпечення позову підлягає касаційному оскарженню протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 154, 352, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову, накласти арешт на грошові кошти у розмірі 37807,26 доларів США, які розміщені на банківських рахунках НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) та НОМЕР_7 ( НОМЕР_6 ), відкритих в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, ) на ім`я ОСОБА_4 .

Дані про стягувача: фізична особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

Дані про боржника: фізична особа ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали про вжиття заходів забезпечення позову направити негайно для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: Т.В. Цюра

О.С. Комлева

С.М. Сегеда