Справа № 201/3748/23
Провадження № 2/201/1743/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, франшизи,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023р. (згідно штампу на поштовому конверті а.с. 70) ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Демарчука М.В. (діє на підставі довіреності від 09.12.2021р. та договору від 31.01.2023р. а.с. 62 65) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТДВ «СК «Гардіан», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, франшизи (а.с. 2-8).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 31.08.2023р. відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 72).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08.12.2021р. в м. Дніпрі, Річкова переправа Центральний Міст, в районі е/о № 155 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля «Mitsubishi Galant», н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Galant», н.з. НОМЕР_2 застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/205423291, який діяв на дату ДТП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2022р. по справі № 201/13230/21.

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки.

09.12.2021р. представник позивача - адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомлення про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи. 18.02.2022р. представник позивача направив на адресу ТДВ «СК «Гардіан» рахунок з СТО ФОП ОСОБА_3 , постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 , копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 , витяг з реєстру платників податку ФОП ОСОБА_3

23.03.2022р. представник ОСОБА_1 - адвокат Демарчук М.В. направив до Національного банку України скаргу на дії страховика щодо затримки виплати страхового відшкодування, на яку Національний банк України повідомив, що страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 30538,69 грн. Розмір страхового відшкодування страховиком розраховано на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.01.2022р. № 27961, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 . Документи, на підставі яких було визначено розмір заподіяної шкоди, НБУ не направив.

05.04.2022р. ТДВ «СК «Гардіан» виплатила страхове відшкодування в розмірі 30538,69 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 , не узгодивши його розмір із позивачем (потерплим).

12.04.2022р. представник позивача направив скаргу на дії страховика до Національного банку України щодо недоплати страхового відшкодування, у відповіді на яку Національним банком України рекомендовано звернутися до суду з приводу захисту порушених прав.

Страховик не узгодив із позивачем розмір страхового відшкодування та не ознайомив зі звітом оцінювача ОСОБА_4 від 03.01.2022 № 27961, складеного на замовлення страховика. Оцінювач ОСОБА_4 не оглядав пошкоджений автомобіль. Представником страховика, що здійснював особистий огляд автомобіля був аварійний комісар ОСОБА_5 , який не надав документи на підтвердження повноважень діяти від імені та в інтересах ТДВ «СК «Гардіан» (довіреності, договору, заявки).

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до судового експерта ОСОБА_6 для встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження його автомобіля. Судовий експерт ОСОБА_6 особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри та фотографії та склав висновок № 5612/21 від 29.12.2021р. Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 5612/21 від 29.12.2021р. відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 5612/21 від 29.12.2021р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 складає 50133,60 грн.

Позивач вважає, що страховик недоплатив страхове відшкодування в розмірі 17094,91 грн.: 50133,60 грн. - 30538,69 грн. - 2500,00 грн., де: 50133,60 грн. - вартість матеріального збитку згідно висновку експерта ОСОБА_6 ; 30538,69 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування; 2 500,00 грн. - франшиза.

У зв`язку із тим, що відповідач прострочив виплату страхового відшкодування у відповідності до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 15.03.2022р. по 04.04.2022р. страховик має сплатити пеню в розмірі 549,41 грн. та з 05.04.2022р. по 31.01.2023р. в розмірі 6219,74 грн. Всього 6417,75 грн. (549,41 грн. + 6219,74) - 351,40 грн. (сплачена пеня).

Також вважав, шо на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України страховик має сплатити три проценти річних та індекс інфляції. Оскільки, сума основного зобов`язання до 04.04.2022р. складала 50133,60 грн., то за період з 14.03.2022р. по 04.04.2022р. зі страховика підлягає стягненню 3% річних в розмірі 82,00 грн. та втрати від інфляції в розмірі 2256,01 грн. Сума основного зобов`язання з 05.04.2022р., з урахуванням часткового відшкодування завданої шкоди, складала 17094,91 грн., в період з 05.04.2022р. по 31.01.2023р. страховик має сплатити 3% річних в розмірі 423,00 грн. та втрати від інфляції в розмірі 2888,18 грн. Загальна сума до стягнення 3% річних - 505,00 грн. та втрати від інфляції - 5144,19 грн.

Стосовно позовних вимог до ОСОБА_2 , то згідно вимог п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки умовами договору страхування передбачено франшизу в розмірі 2500,00 грн., то із ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза в розмірі 2500,00 грн.

Враховуючи викладене, просив стягнути на користь ОСОБА_1 із ТДВ «СК «Гардіан» 17 094,91 грн. страхового відшкодування, 6417,75 грн. - пені, 505,00 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 5144,19 грн. - інфляційні втрати, стягнути із ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2500,00 грн., а також компенсувати судові витрати за рахунок відповідачів.

Відповідач ТДВ «СК «Гардіан» позовні вимоги не визнав. 25.04.2023р. на електронну адресу суду і 09.05.2023р. поштою від представника ТДВ «СК «Гардіан» - Черняковського А.В. (діє на підставі довіреності від 30.12.2022р. а.с. 179) до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 76-80, 139 143), в якому відповідач не погодився із доводами позивача про наявність підстав для доплати страхового відшкодування. Зазначив, що дійсно між ТДВ «СК «Гардіан» і ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205423291, забезпечений транспортний засіб є «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_2 , страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, становить 130000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн.

Страховик визнає сам факт настання ДТП 08.12.2021р., внаслідок якого пошкоджено транспортний засіб позивача «Honda Accord», д.р.н. НОМЕР_1 . Відповідальними за завдану шкоду є водій забезпеченого автомобіля «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 34.4. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою визначення розміру страхового відшкодування страховиком ТДВ «СК «Гардіан» замовлено в оцінювача ОСОБА_4 . Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику злісного транспортного засобу «Honda Accord», д.р.н. НОМЕР_1 за вих. № 27961 від 03.01.2021р., відповідно до якого вартість ремонту з урахуванням зносу з ПДВ становить 33038,69 грн.

Згідно полісу розмір франшизи становить 2500 грн. Отже, остаточний розмір страхового відшкодування визначено наступним чином: 33038,69 - 2500 = 30538,69 грн.

Відповідно до ст. 35 Закону позивач надав страховику заяву про виплату страхового відшкодування, у якій просив здійснити виплату на банківські реквізити ФОП ОСОБА_3 . У подальшому, 04.04.2022р. страховиком сплачено позивачеві 30532,69 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 34328 від 04.04.2022р. Також 04.04.2022р. ТДВ «СК «Гардіан» сплатило позивачеві 351,40 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що підтверджується платіжним дорученням № 34327 від 04.04.2022р.

Відтак, на виконання вимог Закону відповідачем здійснено весь комплекс заходів щодо оцінки розміру шкоди, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу і сплачене страхове відшкодування. Відповідач виконав свої зобов`язання у повному обсязі.

Відповідач не погодився із Висновком експерта Дроздова Ю.В. № 5612/21 від 29.12.2021р., яким вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу та з ПДВ визначена 50133,60 грн. (без ПДВ - 45099,92 грн.), оскілки вважав його неналежним доказом розміру збитку. У додатках до позову є Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 45 від 07.04.2022р., відповідно до якого позивачем здійснено ремонт транспортного засобу «Honda Accord», д.р.н. НОМЕР_1 та понесено фактичні витрати у розмірі 50200,90 грн. В свою чергу, у разі проведення ремонту автомобіля розмір відшкодування має визначатись на підставі доказів, які підтверджують розмір фактично понесених витрат. За практикою Верховного Суду ключовими доказами слід зважати документи, які свідчать про розмір фактично понесених витрат. У даному випадку такими доказами є наданий позивачем Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 45 від 07.04.2022р. на суму 50200,90 грн. Висновок експерта № 5612/21 від 29.12.2021р. є лише попередньою та можливою оцінкою витрат, тому не є визначальним доказом розміру збитку у даній справі.

З урахуванням вимог ст. 29 спеціального Законом щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу, до вартості запчастин, які зазначені у Акті прийому-передачі виконаних робіт наданих послуг) № 45 від 07.04.2022р. підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу, який згідно Висновку експерта № 5612/21 від 29.12.2021р., наданого позивачем, становить 0,5243. Згідно розрахунку за формулою у Методиці Ср + См + Сс * (1 - Ез), а саме: 12846,90 + 7082 + 30272 * (1 - 0,5243) = 34329,29 грн. Тому вартість ремонту після застосування коефіцієнта фізичного зносу 0,5243, згідно документів, які підтверджують розмір фактично понесених витрат, становить 34 329,29 грн. Відповідач вже сплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 30538,69 грн., у зв`язку з чим дана сума підлягає вирахуванню; поряд з тим, розмір відшкодування підлягає зменшенню на франшизу у розмірі 2500 грн.: 34329,29 грн. - 30538,69 - 2500 = 1290,60 грн. Отже, доплата страхового відшкодування не може перевищувати суму у розмірі 1290,60 грн.

Крім того, вважав, що висновок експерта № 5612/21 від 29.12.2021р. не може бути узятий до уваги, оскільки дане дослідження було складено на замовлення позивача 29.12.2021р. до звернення до суду з позовною заявою. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

09.05.2023р. представник позивача адвокат Демарчук М.В. надав відповідь на відзив (а.с. 130 134), у якій не погодився із доводами відповідача про те, що розмір шкоди встановлюється не висновком експерта, а актом прийому-передач виконаних робіт № 45 від 07.04.2022р. на суму 50200,90 грн. і до цієї суми має ще застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу 0,5243 грн. Вважав, що ці твердження не ґрунтуються на нормах п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страховик безпідставно застосовує коефіцієнт фізичного зносу. Не звернув увагу на те, що в акті прийому-передач виконаних зазначено про вартість не лише нових запасних частин, але й про запчастини, які були у використанні (б/в), такі як - вихлопна труба задня, відеокамера, бампер задній. На деталі, що вже були у використанні коефіцієнт фізичного зносу повторно не нараховується. Коефіцієнт фізичного зносу нараховується на нові деталі, його застосував при розрахунку матеріальної шкоди і оцінювач ОСОБА_4 , і експерт ОСОБА_6 . Більш того, коефіцієнт фізичного зносу нараховується лише на нові деталі, він не нараховується на ремонтні роботи, матеріали, як це помилково порахував у відзиві страховик.

Звіт оцінювача ОСОБА_4 не можна вважати належним доказом розміру матеріальної шкоди заподіяної позивачу в результаті пошкодження його автомобіля, оскільки звіт має суттєві недоліки. Так, оцінювач ОСОБА_4 безпідставно занизив вартість запасних частин та зазначив вартість не оригінальних запасних частин, а їх аналогу. З ремонтної калькуляції оцінювача ОСОБА_4 , яка долучена до звіту вбачається, що деякі деталі мають позначку. Наприклад, відеокамера вартістю 6016,00 грн. В той же час, у висновку експерта ОСОБА_6 зазначена запасна частина без позначки та її вартість складає 25669,00 грн. Теж саме стосується і вихлопної труби задньої, у ремонтній калькуляції ОСОБА_4 її вартість складає 11587,00 грн., а згідно калькуляції експерта ОСОБА_6 вартість деталі складає 12325,31 грн.

Відповідно до п. 8.5.10 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Відповідно до п. 8.5.11 Методики до оригінальних складових частин належать: складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності; складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам; складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ. Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. В Методиці визначено Перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, які використовуються при розрахунку вартості матеріального збитку заподіяного в результаті пошкодження транспортних засобів. Одним із таких джерел є програма "Audatex" і саме даною ліцензійною програмою користувався експерт ОСОБА_6 зазначаючи вартість оригінальних запасних частин, без будь-яких коригувань.

В той же час, оцінювач ОСОБА_4 при зазначенні вартості запасних частин використовував не рекомендовані джерела, а зазначив відомості з інтернет сайту exist.ua та при цьому роздруківка не містить відомості чи дані запасні частини є новими або можливо були у використанні, каталожний номер деталі не співпадає з оригінальних номером деталі, що дає підстави дійти висновку, що зазначено вартість аналогів, що суперечить положенням п. 8.5.11 Методики.

У звіті оцінювач ОСОБА_4 також не зазначив, чому брав дані саме із зазначеного сайту. Також, оцінювач ОСОБА_4 зазначив вартість аналогу і бамперу заднього, тим самим занизивши його вартість з 9747,92 грн. до 8867,48 грн., оскільки каталожний номер деталі у ремонтній калькуляції не оригінальної запасної частини. Зазначення оцінювачем ОСОБА_4 у ремонтній калькуляції вартості аналогів, а не оригінальних запасних частин призвело до заниження розміру заподіяної шкоди.

Також оцінювач ОСОБА_4 занизив вартість ремонтних робіт. Наприклад, у звіті оцінювача ОСОБА_4 замикаюча панель з в зб ремонтувати - вартість робіт 1275,00 грн., в той же час, вартість даних робіт згідно висновку експерта ОСОБА_6 складає 3519,00 грн., підлога багажника - вартість робіт 1020,00 грн., в той же час, вартість даних робіт згідно висновку експерта ОСОБА_6 - 2091,00 грн.

Оцінювач ОСОБА_4 занизив вартість лакофарбового матеріалу та робіт із фарбування, що в подальшому вплинуло на розрахунок розміру матеріальної шкоди.

Крім всього, оцінювач ОСОБА_4 не оглядав пошкоджений транспортний засіб (відповідно до п. 5.1 Методики), а складав звіт на підставі акту огляду і фотографій, що були зроблені іншою особою. Представником страховика, який здійснював особистий огляд пошкодженого автомобіля був аварійний комісар ОСОБА_7 . Тому є сумніви про те, як оцінювач ОСОБА_4 міг достовірно визначити технічний стан автомобіля, а також обсяг і характер пошкоджень, вірно визначити час ремонтних робіт, якщо він не бачив автомобіль.

Враховуючи, що оцінювач ОСОБА_4 не був присутнім під час огляду транспортного засобу, оцінювач безпідставно занизив вартість деяких запасних частин та ремонтних робіт, зазначив вартість аналогів, а не оригінальних запасних частин. Отже звіт оцінювача ОСОБА_4 не можна вважати належним доказом розміру матеріального збитку заподіяного позивачеві в результаті пошкодження його автомобіля.

Також, оцінювач ОСОБА_4 не попереджався про кримінальну відповідальність, на відміну від експерта Дроздова Ю.В.

Наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Демарчук А.В. (діє на підставі договору від 28.06.2023р. і ордеру від 28.06.2023р.р а.с. 196 199) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковський А.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував просив відмовити у їх задоволенні.

За згодою сторін після дослідження матеріалів справи і оголошення перерви в судовому засідання розгляд справи продовжений без участі представників сторін та без фіксації технічними засобами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, правом на надання відзиву не скористався (а.с. 190).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи (після перерви), розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.12.2021р. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Дніпрі, Річкова переправа Центральний Міст, в районі е/о № 155 за участю транспортного засобу «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля «Mitsubishi Galant», н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Galant», н.з. НОМЕР_2 застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/205423291, який діяв на дату ДТП. Забезпеченим транспортним засобом є «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_2 , страхова сума за шкоду, завдану майну, становить 130000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн. (а.с. 146).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2022р. по справі № 201/13230/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с. 13).

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки.

09.12.2021р. представник позивача - адвокат Демарчук М.В. звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомлення про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування, надавши документи стосовно ДТП (а.с. 9, 10).

18.02.2022р. представник позивача направив на адресу ТДВ «СК «Гардіан» рахунок з СТО ФОП ОСОБА_3 , постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_2 , копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 , витяг з реєстру платників податку ФОП ОСОБА_3 (а.с. 12-14).

23.03.2022р. представник ОСОБА_1 - адвокат Демарчук М.В. направив до Національного банку України скаргу на дії страховика щодо затримки виплати страхового відшкодування, на яку НБУ листом від 23.03.2023р. повідомлено, що страховик ТДВ «СК «Гардіан» виплатив страхове відшкодування в розмірі 30538,69 грн. та пеню в сумі 351,40 грн. Розмір страхового відшкодування страховиком розраховано на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.01.2022р. № 27961, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (а.с. 18-19).

05.04.2022р. ТДВ «СК «Гардіан» виплатила страхове відшкодування в розмірі 30538,69 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням ввід 04.04.2022р. № 34328 (а.с. 24).

Як вказує представник позивача, зазначена сума страхового відшкодування не була узгоджена із потерпілим.

12.04.2022р. представник позивача вдруге направив скаргу на дії страховика до Національного банку України щодо недоплати страхового відшкодування, у відповіді на яку НБУ листом від 12.04.2022р. рекомендовано звернутися до суду (а.с. 22, 23).

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. для встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження його автомобіля.

Судовим експертом ОСОБА_6 особисто оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено протокол огляду КТЗ від 24.12.2021р. (а.с. 37-39).

Експертом ОСОБА_6 складено висновок № 5612/21 від 29.12.2021р. з урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет (а.с. 25 36).

Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 5612/21 від 29.12.2021р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 складає 50133,60 грн., без урахування складової ПДВ 45099,92 грн. (а.с. 35).

Отже, як вказує позивач, виплата здійснена без узгодження із ним розміру у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відтак, позивач вважає, що страховик не повністю відшкодував йому оцінену шкоду, тому просить стягнути решту із страховика.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі

визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019р. по справі № 695/882/15-ц.

З матеріалів справи видно, що ДТП внаслідок якої було заподіяної механічні пошкодження автомобілю «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачеві, сталась з вини водія ОСОБА_8 , що на момент ДТП керував транспортним засобом «Mitsubishi Galant», н.з. НОМЕР_2 . Автомобіль «Mitsubishi Galant», н.з. НОМЕР_2 забезпечений полісом страхування цивільно-правової відповідальності страховика ТДВ «СК «Гардіан».

Таким чином, суд доходить висновку про те, що саме на ТДВ «СК «Гардіан» покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачеві матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

Як видно із матеріалів справи, при виплаті страхового відшкодування розмір останнього було визначено виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної за замовленням страховика суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 в сумі 33038,69 грн. (з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні - 0,51) (а.с. 92).

Однак оцінювач ОСОБА_4 при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі оплатного договору, що може свідчити про його заінтересованість при вчиненні дій в інтересах відповідача.

Окрім того, акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 11.08.2021р. склав аварійний комісар ОСОБА_7 . Оцінювач ОСОБА_4 не був присутнім під час огляду транспортного засобу (а.с. 54-55).

Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/8395(далі методика) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Згідно із п. 5.2. Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Відповідно до п. 5.3. Методики до початку технічного огляду оцінювач (експерт) ознайомлюється з наданими документами і фіксує такі дані (якщо вони необхідні для складання висновку):

Однак відповідачем не долучено до відзиву ані відповідного рішення про проведення огляду ТЗ без огляду особисто експертом, який складатиме висновок, ані доказів запрошення позивача на огляд ТЗ. Відповідний підпис в акті огляду ТЗ відсутній (а.с. 54-55).

З огляду на викладене, суд не приймає доводи страхової компанії про те, що позивач не мав правових підстав самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди, оскільки позивач мав на це право згідно п. 34.4 ст. 34 Закону .

Також суд враховує, що згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи видно, що позивач не був ознайомлений зі звітом оцінювача ОСОБА_4 від 03.01.2021р. № 27961, не подавав заяву, у якій погодився б із визначеною страховиком сумою страхового відшкодування.

Відтак, 04.04.2022р. ТДВ «СК Гардіан» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 30538,69 грн. на рахунок СТО без дотримання установленого ст. 36 Закону узгодження розміру страхового відшкодування з потерпілим, а також за відсутності вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування.

Тому позивач звернувся до судового експерта для визначення розміру завданих йому збитків та в подальшому її представник направив відповідний висновок страховику з заявами та досудовими вимогами про виплату страхового відшкодування в розмірі, визначеному висновком експерта.

Вказане свідчить про те, що розмір страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався.

З метою визначення розміру матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В.

Висновком експерта Дроздова Ю.В.№ 5612/21 від 29.12.2021р. визначено, що вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових чистин 0,5243), заподіяного власнику колісного транспортного засобу - пошкодженого автомобіля «Honda Accord», н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 45099,92 грн., без урахування ПДВ (а.с. 35).

При цьому, при визначенні дійсної вартості відновлювального ремонту (матеріальної шкоди), суд бере до уваги оцінену матеріальну шкода без урахування складової ПДВ, що становить саме 45099,92 грн., а не 50133,60 грн., як на те вказує позивач.

Суд виходить з того, що відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Отже, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ.

У зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Тому сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті дорівнює 12061,23 грн. (45099,92 грн. 30538,69 грн. - 2500,00 грн., де 45099,92 грн. - вартість матеріального збитку відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В., 30538,69 грн. - фактично сплачене страхове відшкодування, 2500,00 грн. франшиза).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Вимоги статті 106 ЦПК України не містять положень про неможливість складання висновку експерта до подання позову до суду, а у відзиві відповідач посилається на постанови Верховного Суду у адміністративних справах, де застосовувалися процесуальні норми КАС України.

Тому суд бере до уваги указаний висновок експерта Дроздова Ю.В. як належний і допустимий доказ з огляду на те, що статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експертного дослідження експерта Дроздова Ю.В. від 29.12.2021р. зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду (а.с. 95).

З огляду на те, що висновок експерта одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем висновок експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

Під час розгляду справи відповідачем (страховиком) не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним та, що експертом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.

Експерт ОСОБА_6 є атестованим експертом України, включений до реєстру експертів, має вишу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення - товарознавчих експертиз за спеціальністю: 12.2 «Визначення вартості колісних, транспортних засобів, розміру збитку заподіяного власникові - транспортного засобу» свідоцтво № 544 від 28.09.2001р., видане на підставі рішення Центральної експертно- кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, на момент надання висновку дійсне (до 21 грудня 2023 року) (а.с. 95, 50).

Слід зазначити, що відповідно до п. 5.2 Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Отже, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби і не є обов`язковим згідно вимог Методики.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Гардіан» про стягнення майнової шкоди, завданої наслідками ДТП в сумі недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню частково та з ТДВ «СК «Гардіан» підлягає стягненню 12061,23 грн.

В частині заявлених позивачем вимог про стягнення зі страхової компанії пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд враховує наступне.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як установлено під час розгляду справи, розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався та був наявний відповідний спір, який позивачем передано на вирішення до суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на страховика відповідальності у вигляді сплати пені згідно ст. 36 Закону № 1961-IV.

В частині заявлених вимог про стягнення зі страхової компанії у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд враховує таке.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Як роз`яснено судам в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

14.12.2021р. страховик отримав заву про виплату страхового відшкодування і тому мав обов`язок виплатити відшкодування 14.03.2022р. в сумі 45099,92 грн., але 05.04.2022р. сплатив лише частину 30538,69 грн.

Оскільки судом встановлено, що страховик відповідно до поданих позивачем документів в повному обсязі не здійснив виплату страхового відшкодування, порушивши грошове зобов`язання, зі страховика підлягає до стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні витрати.

Період прострочення суми частково сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30538,69 грн., становить з 14.03.2022р. по 04.04.2022р. Отже,три відсотки річних становить 53,00 грн., інфляційні витрати 1374,21 грн. (розрахунок а.с. 210-211).

Період прострочення суми решти страхового відшкодування у розмірі 12061,23 грн., становить з 05.04.2022р. по 31.01.2023р., томутри відсотки річних становить 298,00 грн., інфляційні витрати 2249,98 грн. (розрахунок а.с. 212 - 214).

Всього три відсотки річних становить 351,00 грн., інфляційні витрати 3624,19 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, яка підлягає стягненню з ТДВ «СК «Гардіан» складає 16336,42 грн. (12061,23 грн. страхове відшкодування + 351,00 грн. три відсотки річних, 3624,19 грн. - інфляційні витрати).

Щодо вимог до ОСОБА_2 . Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Умовами договору страхування № ЕР/205423291 цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Mitsubishi Galant», номерний знак НОМЕР_2 , передбачено франшизу в розмірі 2 500,00 грн. Отже, із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача франшиза в розмірі 2500,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, то їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1073,60 грн. за позовні вимоги майнового характеру (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорціно до задоволених вимог із ТДВ «СК «Гардіан» - 931,13 грн., із ОСОБА_2 142,46 грн.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Дроздова Ю.В., який має свідоцтво про державну реєстрацію ФОП та кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (висновок виготовлений на вимогу позивача), наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі 2000 грн. (а.с. 31), а також приймаючи до уваги часткове задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмір 1048,40 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 52,42% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (2000грн.* 52,42% /100%).

Вирішуючи питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача адвокатом Демарчуком М.В. надано суду свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 31.01.2023р. (а.с. 63-65), додаток до цього договору від 21.01.2023р., яким обумовлено фіксований розмір гонорару в сумі 6000,00 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.02.2023р. на суму 6000,000 грн.

Суд вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому відхиляє клопотання відповідача про відмову у їх стягненні як необґрунтоване.

З урахуванням часткового задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмір 3145,20 грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 52,42% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (6000 грн.* 52,42% /100%).

Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з ДТВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 становить 5124,73 грн. (931,13 грн. (судовий збір) + 1048,40 грн. (витрати на експертизу) + 3145,20 грн. (витрати на правову допомогу).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, франшизи задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 12061,23 грн. страхове відшкодування,351,00 грн. три відсотки річних, 3624,19 грн. - інфляційні витрати, а всього 16336,42 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2500,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5124,73 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 142,46 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 07 липня 2023 року.

Суддя О.С. Наумова