РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1059/23

01 травня 2023 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Беляновського Р.Ю.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері, в якому просив визначити місце проживання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя м.Рівне, із батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

В обґрунтування позову зазначає, що впродовж тривалого часу проживав з відповідачкою однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 . Вказує, що після початку повномаштабної збройної агресії російської федерації проти України через постійну емоційну напругу, стреси та тривожність відносини з відповідачкою стали більш прохолоднішими та відчуженими і позивач з відповідачкою тимчасово почали проживати окремо, відповідачка разом із спільним сином почала проживати разом зі своєю матір`ю. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачка народила другу спільну дитину - дочку ОСОБА_4 та через кілька днів після народження дочки разом з нею поїхала у невідомому напрямку, а сина ОСОБА_5 залишила зі своєю матір`ю. Зазначає, що з часу від`їзду відповідачки, остання не займається вихованням сина, не приділяє йому уваги, та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинилися, він самостійно займається вихованням сина, оплачує усі його витрати по вихованню, придбання одягу, продуктів харчування тощо.

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, та просили суд його задовільнити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та пояснила, що проживає в с.Лісопіль Рівненського району та не має можливості брати участь у вихованні сина, оскільки він проживає та навчається в м.Рівне разом з батьком ОСОБА_1 .

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із листом про розгляд справи за його відсутності, в якому вказав, що комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність залишення ОСОБА_3 на проживання з батьком, ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка в продовж тривалого часу проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с.13)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася дочка ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .(а.с.16)

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 після народження спільної дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та переїхала разом з новонародженою дочкою жити до своєї матері в с.Лісопіль, Рівненського району, Рівненської області.

Відповідно до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком - позивачем по справі, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №2 від 24.02.2023 виданою ОСББ «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ». (а.с.19)

Окрім того, з вказаної довідки встановлено, що позивач за свідченням сусідів займається вихованням сина, працьовитий, товариський та вічливий.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , навчається у 1-Б класі Рівненського ліцею «Гармонія» Рівненської міської ради, що підтверджується довідкою №01-24/157 від 11.10.2022 (а.с.20)

Встановлено, що розпорядженням Рівненського міського голови №1169-р від 20.12.2022, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . (а.с.18)

З листа №01-16/261 від 01.05.2023 встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність залишення ОСОБА_3 на проживання з батьком, ОСОБА_1 . (а.с.27)

Відповідачка не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи не вбачається конфлікту між батьками щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч.1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, та враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідачка визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини разом з батьком дитини, з самостійним вихованням дитини позивачем без участі матері.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 77-83, 89, 95, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері - задовольнити.

Визначити місце проживання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця і жителя міста Рівне, із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з самостійним вихованням дитини без участі матері.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, вул.Поштова 2, м.Рівне, .

Повне судове рішення складено 08.05.2023.

СуддяО. С. Цвіркун