Номер провадження: 22-ц/813/3545/23
Справа № 520/8171/13-ц
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/8171/13-ц

Номер провадження: 22-ц/813/3545/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Куриленко О.М. 29 жовтня 2013 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Зі змісту заочного рішення Київського районного суду від 29 жовтня 2013 року вбачається, що 27.06.2013 року ВАТ «Райфайзен банк Аваль» (далі Банк) звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0027/85/67606 від 27 листопада 2006 року в сумі - 119 636, 40 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 11.03.2013 року (1 долар США = 7,9930 грн.) становить - 956 253,74 грн. Також Банк просить стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 720,50 грн., та з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 1 720, 50 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 27 листопада 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0027/85/67606, відповідно до пункту 1.1 якого Позичальнику було надано кредит в сумі - 297 000 доларів США, строком на 240 місяців - з 27.11.2006 року по 27.11.2026 року включно, з процентною ставкою 16% річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/0027/85/67606/1 від 27.11.2006 року, згідно з п. 1.2 якого сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням Боржника, які виникають з умов Кредитного договору.

Про порушення зобов`язання та необхідність повного погашення боргу відповідачі повідомлені належним чином.

Відповідачі не виконують свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжують користуватися отриманими кредитними коштами, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції, ухвал, постановлених за результатами розгляду заяв про перегляд заочного рішення

Заочним рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/0027/85/67606 від 27 листопада 2006 року в сумі - 119 636,40 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день винесення рішення (1 долар США = 7,993 грн.) становить - 956 253,74 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль судовий збір у розмірі 1 720, 50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль судовий збір у розмірі - 1 720,50 грн..

Заочне рішення мотивовано тим, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. Позивачем - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми. Однак, це не призвело до повного погашення боргу.

З огляду на невиконання відповідачами умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/0027/85/67606 від 27 листопада 2006 року в сумі - 119 636,40 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення становить - 956 253,74 грн. (а. с. 12 - 15).

06.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить суд переглянути та скасувати заочне рішення по цивільній справі № 520/817113-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2014 року було залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 16 - 18).

В липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якому просить суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року. Призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Вказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не був сповіщений про розгляд справи в суді першої інстанції. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 є поручителем по договору кредитування (а. с. 1 - 5).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2022 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі 520/8171/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2014 року про відмову в скасуванні заочного рішення та ухвали від 05.02.2014 року про повернення апеляційної скарги апелянту.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що завершена розглядом з ухваленням рішення цивільна справа №520/8171/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена за спливом терміну зберігання.

Зважаючи на те, що наявні у справі про відновлення втраченого провадження копії документів є належними та достатніми для частково відновлення втраченого провадження, суд перевіривши зібрані матеріали, вважав, що втрачене судове провадження у цивільній справі № 520/8171/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відновити в частині наявних процесуальних документів по справі, а саме - в частині заочного рішення від 29.10.2013 року та ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2014 року та ухвали від 05.02.2014 року про повернення апеляційної скарги апелянту.

Зі змісту заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року вбачається, що відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладання не заявляли.

Зі змісту ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2014 року вбачається, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідачів про розгляд справи за місцем їх реєстрації, а саме - ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 , які відповідачка отримувала особисто, про що свідчать поштові повідомлення (а. с. 45, 55) з її особистим підписом, та ОСОБА_2 за адресою - Одеська область, Роздільнянський район, село Кірове. Однак поштове повідомлення поверталось на адресу суду з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Таким чином, суд належним чином виконав всі вимоги норм процесуального права щодо виклику відповідачів у судове засідання, і будь-яких порушень цивільно-процесуального законодавства не вчиняв.

Відповідачі, нехтуючи своїми правами та обов`язками, не з`явилися до суду, що дало суду можливість ухвалити заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідало положенням ст. 224 ЦПК України (в попередній редакції), так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів (а. с. 87 91).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) він не був повідомлений про розгляд справи; 2) він договір поруки не підписував; 3) судом першої інстанції не надано оцінки доказам, стосовно виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед стягувачем.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року залишено без руху (а. с. 102 - 102 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по суті справи. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року (а. с. 112 - 113).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2022 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 114).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.02.2023 року задоволено клопотання адвоката Ткаченка Василя Володимировича, діючого від імені ОСОБА_2 , про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 135 136).

У судовому засіданні, яке здійснювалась в режимі відеоконференції, адвокат Ткаченко Василь Володимирович, діючий від імені ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/8171/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Райфайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/0027/85/67606 від 27 листопада 2006 року в сумі - 119 636, 40 долара США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день винесення рішення (1 долар США = 7,993 грн.) становить - 956 253,74 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль судовий збір у розмірі - 1720, 50 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль судовий збір у розмірі - 1 720,50 грн..

06.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила суд переглянути та скасувати заочне рішення по цивільній справі № 520/817113-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2014 року було залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції АТ Райфайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року встановлено, що 27 листопада 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/0027/85/67606, відповідно до пункту 1.1 якого Позичальнику було надано кредит в сумі - 297 000 доларів США, строком на 240 місяців - з 27.11.2006 року по 27.11.2026 року включно, з процентною ставкою 16% річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/0027/85/67606/1 від 27.11.2006 року, згідно з п. 1.2 якого сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанням Боржника, які виникають з умов Кредитного договору.

Про порушення зобов`язання та необхідність повного погашення боргу відповідачі повідомлені належним чином.

Відповідачі не виконують свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжують користуватися отриманими кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Відповідно до довідки суду першої інстанції від 04.07.2022 року, цивільну справу № 520/8171/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Райфайзен Банк Аваль, в особі Одеської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, знищено за закінченням встановленого терміну зберігання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2022 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі 520/8171/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2014 року про відмову у скасуванні заочного рішення та ухвали від 05.02.2014 року про повернення апеляційної скарги апелянту.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо несповіщення ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання в суді першої інстанції.

Як встановлено матеріалами справи, а саме - довідкою Київського районного суду м. Одеси від 04.07.2022 року цивільна справа №520/8171/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, знищено за закінченням встановленого терміну зберігання (а. с. 11).

Однак, як встановлено з тексту заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладання не заявляли.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, а саме з ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2014 року, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідачів про розгляд справи за місцем їх реєстрації, а саме - ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 , які відповідачка отримувала особисто, про що свідчать поштові повідомлення з її особистим підписом, та ОСОБА_2 за адресою - Одеська область, Роздільнянський район, село Кірове, однак поштові повідомлення повертались до суду з відміткою пошти - «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України (в редакції станом на момент ухвалення оскаржуваного заочного рішення) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, виходячи з вищевказаного відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд вищевказаної цивільної справи, доказів зворотного апелянтом не було надано. Протилежного апелянт не довів.

Посилання апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 було повністю погашено заборгованість за кредитним договором, колегія суддів відхиляє.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Із досліджених апеляційним судом матеріалів справи вбачається, що відповідач був освідомлений про розгляд справи. Однак, не скористався своїм правом надання заперечень та пояснень щодо вказаної позовної заяви, та надання доказів на підтвердження своєї позиції та спростування розрахунку банку щодо заборгованості за кредитним договором.

Доказів сплати кредитної заборгованості апелянтом не було надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейській Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах Світлана Науменко проти України, Трегубенко проти України, Рябих проти Росії), так у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах Праведна проти Росії, Желтяков проти України, п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

Так, Суд встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі Пономарьов проти України з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).

В подальшому у пункті 34 рішення від 10.05.2012 року у справі «Безрукови проти Росії», Європейський Суд відмітив, що хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності нових тимчасових строків.

Українське законодавство не містить в цьому відношенні ніяких заборонних меж.

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: Салов проти України, п.93, Проценко проти України, п.26, Кравченко проти Росії, п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (рішення у справі Сутяжник проти Росії, п.38).

Тому звернення скаржника зі скаргою про скасування рішення суду майже через 9 років після його постановлення, за відсутності непереборних обставин щодо причин поважності пропуску строку, буде порушенням принципу правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

Розподіл судових витрат

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2022 року відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору у розмірі 5 151,50 грн. за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року до ухвалення судового рішення по суті справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Зважаючи на те, що ухвалою суду від 13.09.2022 року апелянту було відстрочено сплату судового збору, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збір у розмірі 5 151,50 грн..

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 5 151 (п`ять тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 50 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе