ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 674/781/22

Провадження № 22-ц/4820/713/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря:Шевчук Ю.Г.

за участю: апелянта ОСОБА_1 , її представника адвоката Філіпова Ю.М.,

представника позивачки адвоката Борсука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року (суддя Посунько Г.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Новодунаєвецька селищна рада, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Новодунаєвецька селищна рада, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 1988 року вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішенням Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 18 вересня 2018 року № 21-32/2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передано у власність позивачеві земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер :00:006:0016), розташовану по АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1987 року відповідач ОСОБА_1 придбала житловий будинок з надвірними будівлями (в тому числі: цегляний житловий будинок з цегляною прибудовою - житловою площею 55,4 кв.м, кам`яний хлів (сарай) - "Б", кам`яний хлів (сарай) - "В", шлакобетонний хлів (сарай) - "Г"), розташовані по АДРЕСА_1 .

Станом на 24 жовтня 2019 року садиба відповідача мала наступні технічні характеристики: літня кухня - "Б", гараж - "В", сарай - "Г", сарай - "Д". Отже, після придбання відповідач ОСОБА_1 перебудувала літню кухню "Б" з кам`яного хліву (сараю) "Б", побудувала сарай "Д". Проте, відповідач побудувала вказані господарські споруди на відстані 0,4 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки позивача, чим порушила вимоги п.3.25 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (на даний час - вимоги п.6.1.40, п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій"), відповідно до яких господарські будівлі мають розташовуватись на відстані не менше одного метру до межі.

Відповідач побудувала вказані господарські споруди без документів, що дають право на виконання зазначених будівельних робіт, чим порушила вимоги ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та вимоги п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт". При цьому відведення води з покрівлі літньої кухні "Б" та сараю "Д" організоване таким чином, що зумовлює стікання атмосферних опадів на ділянку позивача, а вікно літньої кухні "Б" виходить на ділянку та будинок позивача, що є втручанням в особисте життя сім`ї позивача.

У зв`язку з цим позивач просила суд 1) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою позивача, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_1 здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача; 2) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача, яке розташоване по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_1 здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , на територію садиби позивача.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою ОСОБА_2 , які розташовані по АДРЕСА_1 ,

шляхом зобов`язання ОСОБА_1 :

1) здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача,

2) здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , на територію садиби позивача.

Компенсовано ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що позивачем доведено, що на подвір`ї відповідача ОСОБА_1 наявні господарські будівлі, а саме: літня кухня "Б" та сарай "Д", які знаходяться на відстані 0,45 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки позивача ОСОБА_2 , що свідчить про наявність порушень вимог п.3.25 ДБН 360-92 (які були чинними на час складання технічного паспорта відповідача та державної реєстрації права власності відповідача) та вимог п.6.1.40, п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 (які є чинними з 01 жовтня 2019 року), а також про недотримання правил добросусідства, зокрема приписів ст.103 ЗК України.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що порушення відповідачем ОСОБА_1 правил добросусідства створює позивачу ОСОБА_2 перешкоди у користуванні її власністю, призводить до стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби відповідача по АДРЕСА_2 , на територію садиби позивача, розташовану по АДРЕСА_1 . Такі перешкоди підлягають усуненню шляхом зобов`язання відповідачки здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", та забезпечити влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з спірних господарський будівель на територію земельної ділянки позивачки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року скасувати.

В обґрунтування скарги зазначає, що з часу придбання ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими будівлями, в господарстві останньої будь-якого будівництва з приводу зведення нових будівель чи перебудови існуючих не проводилось, окрім проведення заміни вікон та дверей і утеплення будівель. Тобто розміри та конфігурація будівель не змінювались.

На думку апелянта не відповідає дійсності твердження суду про те, що висновок будівельно-технічної експертизи не ставиться сторонами під сумнів щодо його правильності. Однак, ОСОБА_1 , даючи пояснення суду декілька разів зазначала, що експерт допустився помилки, щодо перебудови та побудови спірних господарських будівель, так як у відповідності до схеми газопостачання, виготовленої в 1990 році, будівля літньої кухні «Б» вже існувала, і так само існував сарай «Д».

Місцевий суд залишив поза увагою повідомлення ОСОБА_3 , чоловіка позивачки про відсутність претензій, тим самим залишивши поза увагою норми ч. 3 ст. 368 ЦК України про спільну сумісну власність подружжя.

Крім того апелянт зазначає, що з часу придбання домогосподарства позивачка володіла інформацією щодо відстані розташування літньої кухні «Б» та сараю «Д» від суміжної межі, без будь-яких зауважень та претензій придбала своє домогосподарство, знаючи і передбачаючи можливі наслідки. Разом з цим позивачем не надано жодного доказу про те, що відповідач ОСОБА_1 , проживаючи в суміжному домогосподарстві, порушує її права щодо користування та володіння належним їй домогосподарством, і що ті порушення будівельних норм, на які позивач посилається, порушують саме її права, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року залишити без змін як законне.

На думку позивача вірними є висновки суду, що порушення відповідачкою правил добросусідства створює позивачу ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю, оскільки виступаючі конструкції будівель відповідача знаходяться на відстані менше 1 м від земельної ділянки позивача, що призводить до стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів літньої кухні «Б» та сараю «Д», розташованих на території садиби відповідача, на територію садиби позивача, а остання як власник, має право вимагати усунення вказаних перешкод шляхом зобов`язання відповідача здійснити перебудову літньої кухні «Б» та сараю «Д», відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін цих будівель на відстань не менше 1 м від межі садиби позивача, а також здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів по запобіганню стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів зазначених господарських будівель відповідача на територію садиби позивача.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача адвокат Борсук В.А. проти апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити.

Третя особа Новодунаєвецька селищна рада в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 1988 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 23, позивач ОСОБА_2 придбала домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_1 ) (а. с. 7-8).

Рішенням Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 18 вересня 2018 року № 21-32/2018 позивачу ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га (кадастровий номер :00:006:0016), розташовану по АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_1 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 9).

На підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1987 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 19, відповідач ОСОБА_1 придбала домоволодіння (цегляний житловий будинок з цегляною прибудовою - загальною житловою площею 55,4 кв.м, сарай кам`яний - "Б", сарай кам/бут - "В", сарай кл/бт - "Г"), розташоване по АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_2 ) (а. с. 90-93).

Рішенням Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області від 18 листопада 2009 року № 2-28/2009 відповідачу ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1088 га, розташовану по АДРЕСА_1 (на даний час - АДРЕСА_2 ), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 40).

Згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , знаходиться у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1987 року. Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, до складу домоволодіння входять житловий будинок, літня кухня «Б», гараж «В»,сарай «Г», сарай «Д».

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного ТОВ "Хмельницьке обласне земельне агентство", вбачається, що станом на 22 жовтня 2019 року на території садиби відповідача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 розташовані наступні об`єкти нерухомості: житловий будинок - "А-1", літня кухня - "Б", гараж - "В", сарай - "Г", сарай - "Д" (а. с. 85-88).

Судовою будівельно-технічною експертизою, проведеною 13 травня 2020 року судовим експертом Власюком В.В., встановлено:

1) господарські будівлі, а саме: літня кухня "Б" та сарай "Д", що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_1 та належать відповідачу ОСОБА_1 , знаходяться на відстані менше одного метру (0,45 - 0,5 метри) від межі земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер :00:006:0016), яка розташована по АДРЕСА_1 та належить позивачеві ОСОБА_2 . При цьому, сарай "Д" не відображався в матеріалах технічної інвентаризації та правовстановлюючих документах до складання технічного паспорту від 22 жовтня 2019 року, а літня кухня "Б" побудована до 20 вересня 1985 року;

2) при будівництві господарських будівель літньої кухні "Б" та сараю "Д", які знаходяться по АДРЕСА_1 та перебувають на відстані 0,45 - 0,5 метри від суміжної земельної ділянки площею 0,15 га (кадастровий номер :00:006:0016), розташованої по АДРЕСА_1 , порушені вимоги п.3.25 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", а саме: не забезпечена відстань від найбільш виступаючих конструкцій стін зазначених будівель до межі сусідньої ділянки, яка має складати не менше 1,0 метру, а також не забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі сараю "Д" на територію суміжної земельної ділянки. На момент проведення експертизи діючим нормативно-правовим актом в галузі містобудування є ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", який містить аналогічні до п.3.25 ДБН 360-92** вимоги, що наведені в пунктах 6.1.40 та 6.1.41. (а. с. 20-26).

При цьому експерт вказує, що об`ємно-планувальні та конструктивні характеристики господарських будівель по АДРЕСА_2 відповідають технічному паспорту від 22 жовтня 2019 року та даним Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Водночас, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не повністю відповідають договору купівлі-продажу, на підставі якого внесені дані до реєстру, оскільки відрізняється склад господарських будівель: замість літньої кухні "Б" в договорі зазначений хлів "Б", замість гаражу "В" в договорі зазначений хлів "В", а також в реєстрі додатково вказаний хлів "Д", дані про який не містяться в договорі. За результатами аналізу матеріалів технічної інвентаризації експерт встановив, що дані технічного паспорта від 13 серпня 1997 року та оціночного акту від 20 вересня 1985 року відповідають договору купівлі-продажу.

Крім цього, в зазначеному висновку експертизи зазначено, що відстань від спірних літньої кухні та сараю до житлового будинку, що розташований на земельній ділянці ОСОБА_2 , складає більше 10 м. Досліджувані літня кухня та сарай відносяться до 111 ступеня вогнестійкості, що відповідає протипожежному розриву у 8 м; розміщення господарських будівель, що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_2 , виключає вплив на тривалість інсоляції та освітлюваність приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України та статтею 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Так, згідно п.3.25 Державних будівельних норм (ДБН 360-92) "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, які були чинними на час складання технічного паспорта відповідача та державної реєстрації права власності відповідача, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Згідно п.6.1.40 Державних будівельних норм (ДБН Б.2.2-12:2019) "Планування та забудова територій", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року № 104, які є чинними з 01 жовтня 2019 року, при розташуванні житлових будинків та громадських будівель на земельних ділянках необхідно забезпечувати вимоги санітарних норм та пожежних вимог ДСП 173-96, ДБН В.1.1-7, у тому числі для житлових та громадських будинків на суміжних земельних ділянках.

Згідно п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Таким чином, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про перебудову особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи, проведеною 13 травня 2020 року, не встановлено істотного порушення будівельних норм і правил будівництва оспорюваних господарських будівель, а саме літньої кухні «Б» та сараю «Д». Крім незабезпечення відстані від межі суміжної земельної ділянки експертом навпаки зазначено, що відстань від зазначеної літньої кухні та сараю до житлового будинку, що розташований на земельній ділянці ОСОБА_2 , складає більше 10 м. Досліджувані літня кухня та сарай відносяться до 111 ступеня вогнестійкості, що відповідає протипожежному розриву у 8 м; розміщення господарських будівель, що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_2 , виключає вплив на тривалість інсоляції та освітлюваність приміщень в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Не містить дана експертиза висновків щодо можливості перебудови літньої кухні та сараю у відповідності до норм ДБН, та чи не призведе перебудова, а саме відсування найбільш виступаючих конструкцій стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача до повної руйнації спірних будівель.

Судом апеляційної інстанції сторонам роз`яснювалось право про надання таких доказів (висновку експертизи), однак з приводу зазначеного будь-яких клопотань від учасників справи до суду не надходило. Інших доказів щодо зазначеного сторонами не надано.

За таких обставин, позивачем не доведено істотного порушення правил ДБН, та порушення розташуванням господарських будівель, а саме літньої кухні «Б» та сараю «Д», що входять до складу домоволодіння по АДРЕСА_2 , які розташовані на відстані менше одного метра (о,45-0,5 м) від межі земельної ділянки площею 0,15 га АДРЕСА_1 її законних прав та інтересів. А вікно літньої кухні «Б», яке виходить на земельну ділянку ОСОБА_2 , чим спричиняється, на думку позивачки, втручання в її особисте життя, не здійснює перешкод в користуванні та розпорядженні майном позивачці.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в цій частині на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про зобов`язання ОСОБА_1 здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанцій в цій частині підлягає скасуванню. В позові ОСОБА_2 про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, слід відмовити.

Щодо зобов`язання ОСОБА_1 здійснити забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів спірних літньої кухні та сараю, то за висновком експерта від 13.05.2020 року відведення води тільки з покрівлі сараю «Д» організовано таким чином, що зумовлює стікання атмосферних опадів на сусідню ділянку ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності висновків суду першої інстанції в цій частині. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 визнала та не заперечувала проти облаштування водовідведення з покрівель як сараю «Д», так і літньої кухні «Б», таким чином, щоб не було затікань на земельну ділянку позивачки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивач ОСОБА_2 сплатила 1984,80 грн. судового збору.

ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена як особа з інвалідністю 2 групи.

Оскільки апеляційна скарга та позовна заява підлягають частковому задоволенню, сплачений ОСОБА_2 судовий збір за подання позову в розмірі 992,40 грн. підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом перебудови господарських споруд скасувати, а в частині судових витрат змінити.

В позові ОСОБА_2 про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком та земельною ділянкою, які розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання здійснити перебудову літньої кухні "Б" та сараю "Д", розташованих на території садиби по АДРЕСА_2 , відсунувши найбільш виступаючі конструкції стін зазначених будівель на відстань не менше одного метра від межі садиби позивача, відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк