ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/128/22

Провадження № 22-ц/4820/702/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 671/128/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Онікс» про розірвання договорів оренди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Онікс» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року (суддя Ніколова С.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи та учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Онікс» про розірвання договорів оренди землі.

В обґрунтування позову зазначав, що 01.10.2018 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 він набув право власності на земельні ділянки, площею 2,8977 га, кадастровий номер :03:015:0254, та, площею 2,6087 га, кадастровий номер :03:015:0255, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.

Відповідно до п. 11 договорів оренди від 18.03.2016, орендна плата вноситься в строк до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки.

Крім того, пп. 4 п. 29 договорів визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату, однак відповідач як орендар систематично не сплачує орендну плату за користування земельними ділянками. Вказує, що він неодноразово звертався до відповідача в письмовій та усній формі щодо виплати орендної плати, які відповідач залишив без реагування.

Також, в 2020 році він звертався до суду з позовом про стягнення орендної плати і рішенням Волочиського районного суду від 19.01.2021 року у справі 671/1007/20 з відповідача стягнуто на його користь заборгованність із сплати орендної плати.

Вважав, що порушення строків виплати орендної плати в 2019, 2020 та 2021 роках є достатньою підставою для розірвання дороворів оренди.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року договір оренди земельної ділянки від 18.03.2016 № 2 щодо оренди земельної ділянки, площею 2,8977 га, кадастровий номер :03:015:0254, зареєстрований 20.09.2016 за № 16514952, та додаткову угоду до нього від 01.03.2019, що укладена між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Онікс», розірвано; договір оренди земельної ділянки від 18.03.2016 № 3 щодо оренди земельної ділянки, площею 2,6087 га, кадастровий номер :03:015:0255, зареєстрований 14.09.2016 за № 16420093, та додаткову угоду до нього від 01.03.2019, що укладена між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Онікс», розірвано. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ТОВ "Агрофірма "Онікс", не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Зазначає, що орендна плата сплачена на користь орендаря у більшому розмірі ніж було передбачено договорами оренди. При цьому, у даній справі немає місце несплата орендною плати, а мала місце сплата орендної плати із незначною затримкою. Тому обставини, які позивач наводить в якості підстав для розірвання договорів оренди при розгляді даної справи необхідно оцінювати з врахуванням ст. 651 ЦК України, а саме істотності порушення стороною договору, визначеною через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, що відповідає загальним принципам цивільного судочинства. Тому, суд першої інстанції, повинен був достеменно встановити факт порушення відповідачем умов договору у формі систематичного невнесення орендної плати, її розмір, період, та наявність/відсутність критерію істотності цього порушення у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України. Також, скаржник вказує, що твердження позивача про неодноразові звернення до орендаря щодо порушення строку виплати орендної плати є недоведеними та безпідставними, долучені до позову докази не є належними доказами на підтвердження направлення листів орендарю. Зазначає, що в орендаря відсутня вина у невчасній сплаті орендної плати позивачу, адже останній не надав товариству вчасно банківські реквізити для здійснення оплати за користування земельними ділянками у 2020 році та не вчинив дій для отримання коштів готівкою.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Онікс", а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що скаржник не заперечує фактів щодо невчасного виконання умов договорів оренди землі, однак помилково стверджує, що несвоєчасна сплата орендної плати відбулася з вини позивача. Вказує, що невиконанням своїх зобов`язань за договорами оренди землі відповідач порушив його права, як орендодавця, на отримання того на що він розраховував укладаючи договори оренди земельних ділянок. Зазначає, що відповідачем не було надано у суді першої інстанції належних та достатніх доказів щодо вжиття усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 18.03.2016 між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Онікс» укладено договір оренди землі №2, згідно якого орендодавець надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :03:015:0254, площею 2,8977 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (а.с.8-9).

Також, 18.03.2016 між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Онікс» укладено договір оренди землі № 3, згідно якого орендодавець надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :03:015:0255, площею 2,6087 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області (а.с.12-13).

Згідно п. п. 8, 9, 11 даних договорів, сторони погодили наступні умови: строк дії даного договору становить 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6152 грн 64 коп. за один рік користування земельною ділянкою. Орендна плата може справлятися у грошовій та (або) натуральній формах. За кошти, одержані орендодавцем як орендна плата, орендодавець може придбати зі знижкою зернові культури (пшеницю та/ або ячмінь, кукурудзу та ін.), що вирощені орендарем. Орендна плата вноситься в такі строки: щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Відповідно до п.п. 26, 29 договорів оренди, орендар зобов`язаний своєчасно виплачувати орендну плату, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної виплати орендної плати.

Відповідно до п. 33 договорів оренди землі, дія договорів припиняється шляхом їхнього розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач в порядку спадкування набув право власності на земельну ділянку, площею 2,8977 га, кадастровий номер :03:015:0254, та на земельну ділянку, площею 2,6087 га, кадастровий номер :03:015:0255, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 01.10.2018 року, виданими приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. (а.с. 16-21).

01.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди землі №2 від 18.03.2016, якою сторони внесли зміни до основного договору, зокрема, встановили нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 11 4919 грн 89 коп., строк дії договору оренди - до 14.09.2026 року, а також погодили розмір орендної плати в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою (а.с. 11).

01.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди землі №3 від 18.03.2016, якою сторони внесли зміни до основного договору, зокрема, встановили нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 116 329 грн 34 коп., строк дії договору оренди - до 14.09.2026 року, а також погодили розмір орендної плати в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою (а.с. 11).

21 січня 2021 року позивач надіслав відповідачу листи, в яких вказав про порушення строку виплати орендної плати щодо зазначених земельних ділянок та надав для відповідача довідку про банківські реквізити (а.с. 26).

Відповідно до наданої відповідачем довідки №43 від 31.05.2022, позивачу за договором оренди землі №2 від 18.03.2016 в 2019 році було нараховано 11491 грн 98 коп, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та виплачено 9251 грн. 04 коп.; в 2020 році було нараховано 13790 грн 39 коп, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та виплачено 11100 грн 87 коп; в 2021 році було нараховано 13790 грн 39 коп, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та виплачено 11100 грн 87 коп.

За договором оренди землі № 3 від 18.03.2016 року ОСОБА_4 в 2019 році було нараховано 11632 грн 93 коп, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та виплачено 9364 грн 52 коп; в 2020 році було нараховано 13959 грн 52 коп, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та виплачено 11237 грн 80 коп; в 2021 році нараховано 13959 грн 52 коп, з яких утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та виплачено 11237 грн 53 коп (а.с. 78 зворот).

В 2019 році відповідач виплатив позивачу 8254 грн 29 коп орендної плати, про що свідчить підпис позивача у відомості на виплату грошей № 4 за березень 2019 року, та орендну плату у розмірі 16801 грн 38 коп шляхом перерахування на рахунок позивача, що підтверджується випискою з банківського рахунку та платіжним дорученням № 3217 від 29.10.2019 (а.с. 29-31, 60-62).

Орендну плату за 2020 рік відповідач виплатив позивачу 19.02.2021 у розмірі 22338 грн 67 коп, згідно платіжного доручення №4490 від 19.02.2021, та сплатив 4578 грн 40 коп згідно платіжного доручення № 4502 від 25.02.2021 (а.с.62а-63).

Орендну плату за 2021 рік у розмірі 22338 грн 40 коп відповідач сплатив позивачу 04.02.2022 згідно платіжного доручення № 4830 від 04.02.2022 (а.с. 64).

Вказане підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.29-31)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Агрофірма «Онікс» неналежно виконувало свої зобов`язання за договорами оренди земельних ділянок, несвоєчасно здійснювало виплату орендної плати, що свідчить про неналежність виконання умов договорів та систематичність порушення їх умов, що є підставою для їх розірвання.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною другою статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Закон України «Про оренду землі» визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного .

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

На вимогу однієї із сторін договір, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки, згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач належним чином не виконував умови договорів оренди земельних ділянок.

Суд першої інстанції, встановивши систематичне невиконання орендарем своїх обов`язків, передбачених договорами оренди земельних ділянок, щодо термінів виплати орендної плати, дійшов обґрунтованого та законного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №912/1385/17, Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі №689/1101/18, від 30 березня 2021 року у справі №902/526/19 та виходить з того, що у справах наведених як приклад, встановлено інші фактичні обставини.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженої відповідальністю «Агрофірма «Онікс» залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай