Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9307/21 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів:Галацевич О.М., Борисюка Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 296/9307/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог остаточно просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.10.2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття та судові витрати, понесені за подання позову.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що 01.06.1996 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти, з яких одна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім. Відповідач проживає та працює за кордоном. Під час окремого проживання ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини, яка є інвалідом з дитинства, тому виникла необхідність у зверненні до суду з вищезазначеним позовом.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.07.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.10.2021 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.07.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3000 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.10.2021. Зарахувати у суму аліментів на дитину кошти, які переказав ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме 75 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначає, що відповідач заперечує щодо такого розміру аліментів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану, які б свідчили про реальну можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Також вказує, що ОСОБА_2 забезпечує матеріально сина, пересилаючи кошти та особисто передавав позивачу 1500 євро, а саме 60000 грн, що підтверджується квитанціями про переведення грошових коштів, долученими до апеляційної скарги. Просить зарахувати грошові кошти в розмірі 75 000 грн, як сплату аліментів за період з 29.10.2021 по липень 2023 року. Зазначає, що на матеріальному забезпеченні відповідача перебуває його матір, якій 82 роки, а він працює за кордоном на різних роботах, не має стабільного заробітку, знімає житло, а в його будинку у м. Житомирі проживає колишня дружина з сином, комунальні послуги не сплачує, а суд їх стягує з відповідача.

19.09.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині визначення способу стягнення аліметів скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в позові просила стягнути аліменти у частці від доходу відповідача, натомість суд стягнув в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, чим порушив приписи ч. 3 ст. 181 СК України, оскільки дана норма передбачає виключне право того з батьків, з ким проживає дитина визначати спосіб стягнення аліментів.

20.09.2023 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у якому просила відхилити апеляційну скаргу останнього, оскільки зазначені в ній обставини не підтверджуються відповідними доказами, також немає підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів утримання ним матері похилого віку, а також того, що ним надавалися кошти, які призначалися для утримання спільної дитини сторін.

03.10.2023 представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій просить у задоволенні апеляційної скарги останньої відмовити, оскільки вона є необгрунтованою та безпідставною; а його апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір аліментів до 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.10.2021 року та зарахувати у суму аліментів на дитину 75000 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 9-10).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №01-14/21452 від 26.12.2018 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.8)

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю, що відповідачем не спростовано.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у справі не надано доказів можливості сплати відповідачем аліментів в розмірі 1/3 частки від його доходу, при цьому суд зазначив, що відповідач по справі ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований на території України, працює за кордоном, тому суд не вбачав підстав для стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, однак син сторін ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, тому потребує додаткового догляду та матеріальних витрат, а тому суд вважав за можливе стягнути з відповідача аліменти в сумі 7000,00 грн. щомісячно.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 08.07.2017 не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, визначаючи розмір аліментів в сумі 7000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, місцевий суд не врахував наступне.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, вибір способу стягнення аліментів визначений виключним правом саме стягувача аліментів. Право стягувача є безумовним, а тому суд не може на власний розсуд змінювати спосіб стягнення аліментів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач просила стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) боржника.

А тому, з огляду на наведене, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції припустився помилки у застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Встановлення цих обставин має суттєве значення у випадках, коли позивач просить стягнути аліменти у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум встановлений в державі для дитини відповідного віку. В такому разі позивач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.

Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 вбачається, що він має хронічну двобічну глухоту у зв`язку із чим йому виписано мовний процесор (а.с.10-11). Вказаний діагноз потребує постійного контролю та реабілітації, а також обслуговування слухового апарату, що потребує підвищених витрат на дитину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має на утриманні одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших утриманців не має, інвалідності також не має.

Водночас, при визначенні розміру аліментів, суд згідно положень ст. 182 СК України повинен враховувати сімейне та матеріальне становище платника аліментів.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції звернув увагу на відсутність стабільного доходу відповідача та відсутність доказів про розмір отримуваного доходу при його наявності.

Колегія суддів враховує доводи відповідача про те, що він проживає за кордоном та має додаткові витрати на оплату житла, не має постійної роботи, крім того як власник оплачує комунальні послуги за його будинок в м. Житомирі, де проживає позивачка з їх спільною дитиною, що ОСОБА_1 не спростовано. Крім того, сторонами не заперечується, що відповідач офіційно не працює та не має постійного доходу, проте його наявність не заперечує.

Крім того, ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо розміру її доходу. Разом із тим, позивач є інвалідом ІІ групи, їй протипоказана важка фізична праця (а.с.97).

Виходячи із наведеного, а також стану здоров`я дитини (хронічна вада слуху, яка потребує постійного лікування та реабілітації), а також виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпечення інтересів дитини, які полягають, окрім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, при визначенні розміру аліментів, виходячи з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини, колегія суддів вважає за можливе в даному випадку визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

При цьому колегія суддів враховує, що доказів того, що відповідач офіційно працює в Україні чи за кордом матеріали справи не містять, а тому вирахування аліментів у частці буде проводитись державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Додані до апеляційної скарги відповідача копії квитанцій про переказ коштів не свідчать, що ці кошти перераховувались позивачу саме як сплата аліментів на утримання дитини і що такі перекази носили регулярний характер. До того ж, частина квитанцій видана на іноземній мові, перекладу не містить, а тому не може враховуватись як доказ у справі.

Відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо наявності інших утриманців, а саме матері пенсійного віку, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами в розумінні положень ст. 81 ЦПК України. Крім того, мати відповідача отримує пенсію за віком (82 роки), що також свідчить про матеріальну забезпеченість.

Колегія суддів зауважує, що позивач вправі звернутися також із позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України у разі настання обставин, передбачених цією нормою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.2 ч.3ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.10.2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий Судді: