Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2066/23
Провадження № 2/935/528/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 липня 2023 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Янчук В.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні та визнання права власності на частку 5/12 квартири, -

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні та визнання права власності на частку 5/12 квартири.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що таку слід залишити без руху з наступних підстав:

Так, пунктом 2 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Однак, позивачем всупереч вищевказаних вимог не зазначено дату народження, номеру і серії паспорта, місце проживання чи перебування відповідача, відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси, інших даних відповідача, які б надали суду можливість ідентифікувати особу відповідача, що перешкоджає отриманню точної інформації щодо місця реєстрації відповідача, та, відповідно, відкриттю провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.187ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Проте для отримання відповіді з органу міграційної служби або з Єдиного державного демографічного реєстру, для ідентифікації особи необхідно вказати повну дату народження або дані про паспорт громадянина України.

Таким чином, вказані обставини позбавляють суд можливості належним чином перевірити зареєстроване місце проживання відповідача, а, відтак, визначити підсудність позову, викликати відповідача в судове засідання та здійснити належний розгляд справи.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, в роз`ясненнях, викладених у п. 7Постанови Пленуму Верховного Суду України N2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, викладаючи в позовній заяві обставини щодо неможливості спільного володіння та користування майном, позивач зазначає, зокрема про те, що «що відповідач не погоджується продати свою частку у спірній квартирі в зв`язку з неприязними стосунками між ними та припинення права на частку в майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї…», однак, позивач не вказує, якими доказами підтверджуються вказані обставини. Доказів не підтвердження вищевказаних обставин до позовної заяви також не долучено. Також в позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_2 є власником 5/12 частки квартири, однак не зазначено, якими доказами підтверджується даний факт, що не уможливлює встановити належних відповідачів по справі.

Відповідно дост.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст.175,177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

При таких обставинах, відповідно до ст.185 ЦПК України, вважаю, що позов підлягає залишенню без руху та позивачу слід надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175-177,185,353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у майні та визнання права власності на частку 5/12 квартири -залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня отримання даної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Янчук