Єдиний унікальний номер №943/381/23
Провадження № 2-о/943/52/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Коса І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буську цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

заявниця ОСОБА_1 через свого представника адвоката Романка В.Р. звернулася в суд із указаною заявою, у якій просить встановити факт належності заявниці трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 25 серпня 1980 року. В обгрунтування поданої заяви адвокат Романко В.Р. покликається на те, що його довірителька звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зокрема, у його структурний підрозділ Відділ обслуговування громадян №11 (сервісний центр) для призначення їй пенсії за віком. Однак. Після вказаного звернення встановлено невідповідність її прізвища ОСОБА_2 паспортним даним, очевидно російською мовою, що стало перешкодою для призначення пенсії, оскільки заінтересована особа відмовила заявниці у призначенні пенсії за наявності вказаної помилки. Відтак представник заявниці просив захистити її порушене право в судовому порядку.

Ухвалою судді від 13.03.2023 року відкрито провадження у справі за вищевказаною заявою та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження із призначенням судового засідання.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначила, що подану заяву вона підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, незважаючи на те, що була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи.

Разом із тим, від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло письмове заперечення на заяву про встановлення юридичного факту, в якому в задоволенні поданої заяви заінтересована особа просить відмовити, оскільки вбачає спір про право між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень. Зокрема, вказує, що встановлення заявниці заявленого факту поширюється на інші правовідносини, пов`язані з призначенням їй пенсії, в зв`язку із чим вирішення вказаного питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Крім того покликається на те, що судове рішення про встановлення юридичного факту не замінює собою документів, що видаються відповідними органами влади, а є лише підставою для їх отримання. Натомість заявниця не навела жодних причин неможливості отримання чи відновлення такого документа та не підтверджує цього жодними доказами, що не підлягає встановленню в порядку окремого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 через свого представника адвоката Романка В.Р. направила до суду відповідь на відзив (заперечення), у якому адвокат Романко В.Р. просить відмовити в задоволенні заперечення на заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, покликаючись на безпідставність та помилковість висновків письмового заперечення заінтересованої особи, оскільки встановлення судом заявленого юридичного факту буде лише підтвердженням належності трудової книжки заявниці, а також встановлення цього факту породить для неї юридичні наслідки, а саме: право на отримання пенсії.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема: про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Тобто специфікою ознакою справ окремого провадження є відсутність у них спору про право цивільне.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в особі його структурного підрозділу Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) на ім`я заявниці ОСОБА_1 скеровано рішення №40 від 96.02.2023 року про відмову в призначенні їй пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та невідповідністю її прізвища паспортним даним.

Крім того, судом ураховуються і те, що, звертаючись до суду зі вказаною заявою та визначаючи мету встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 покликалась на необхідність, зокрема, реалізації свого права на отримання пенсії по віку, в чому їй відмовило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області згідно рішення №40 від 96.02.2023 року, а також те, що в поданому письмовому запереченні заінтересована особа оспорює наведений у заяві ОСОБА_1 юридичний факт, заперечуючи проти цього.

Відтак, суд вважає, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, оскільки заявниця, зокрема, просить встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 25 серпня 1980 року, трудовий стаж за якою неврахований заінтересованою особою, внаслідок чого останньою відмовлено заявниці в призначенні пенсії.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Зважаючи на те, що заявниці встановлення факту необхідне саме для призначення пенсії, а заінтересованою особою оспорюються доводи заявниці щодо встановлення факту та інший порядок його встановлення, що вказує на спір щодо призначення їй пенсії, який не може бути вирішений у порядку окремого провадження, а відтак суд приходить до висновку про необхідність залишення поданої заяви без розгляду і роз`яснення заявниці її права подати позов на загальних підставах.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 259, 260, 293, 294, 315, 353, 354, 355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 її право подати позов на загальних підставах, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Повний текст ухвали виготовлено: 08.05.2023 року.

Суддя Кос І. Б.