ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 636/4481/21 Номер провадження 22-ц/814/1527/23Головуючий у 1-й інстанції Золотоверха О.О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Триголова В.М.,
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
секретар: Коротун І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року по справі за скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, заінтересована особа :Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Харків) , щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження , про стягнення виконавчого збору та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, заінтересованi особи: Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного мiжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харкiв), головний державний виконавець Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного мiжрегіонального управління мiнiстерства юстиції України (м. Харкiв) Єфременкова Юлія Дмитрівна, звернувся до суду зі скаргою щодо визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про визначення розмiру додаткових витрат виконавчого провадження.
Скарга мотивована тим, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05 травня 2021 року у справі №636/3345/20 зобов`язано Вiйськову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комiсiї погодити зняття статусу службове житло з квартири АДРЕСА_1 , а командира Вiйськової частини НОМЕР_2 зобов`язано затвердити вказане рішення житлової комісії для забезпечення постійним житлом ОСОБА_1 та членів його сім`ї; також зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова цієї квартири та стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Вказав, що вищезазначене рішення суду, що не набрало законної сили, надійшло на його адресу 02 серпня 2021 року, та у встановлені законом строки 30 серпня 2021 року на нього подано апеляційну скаргу, яка наразі перебуває на розгляді у Харківському апеляційному суді. Проте, головний державний виконавець Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єфременкова Ю.Д. 07 вересня 2021 року винесла постанови про відкриття виконавчого провадження № 66630251 з виконання вказаного рiшення суду, про стягнення виконавчого збору та про визначення розмiру додаткових витрат виконавчого провадження.
Зазначив, що оскільки на момент винесення оскаржуваних постанов не булла закінчена процедура апеляційного оскарження судового рішення, підстав для прийняття оскаржуваних постанов не було.
Просив визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66630251, про стягнення виконавчого збору та про визначення розмiру додаткових витрат виконавчого провадження, винесенi головним державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Єфременковою Ю.Д..
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської областi вiд 11 жовтня 2021 року в задоволеннi скарги Квартирно-експлуатацiйного відділу м. Харкова - відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись з ухвалою суду Квартирно-експлуатаційний вiддiл м Харкова подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати та ухвалити нове судове рiшення, яким задовольнити його скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що діями державного виконавця порушено його право на апеляційне оскарження рішення суду. Апеляційна скарга на рiшення суду подана ним 30 серпня 2021 року та ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 жовтня 2021 року поновлено йому строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляцiйне провадження.
Державним виконавцем прийнято до виконання рішення суду, що не набрало законної сили. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється за місцем виконання таких дiй, тобто виконавче провадження мало бути відкрито за місцем розташування Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова - у Київському районі міста Харкова.
25 січня 2022 року від Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України ( м.Харків) до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому останній просив у задоволенні скарги - відмовити. Вказав , що оскаржувані постанови прийняті з дотриманням норм чинного законодавства . Виконавче провадження відкрито на підставі виконачого листа виданого Чугуївським міським судом Харківської області 12 липня 2021 року на виконання рішення суду , що набрало законної сили 14 червня 202 1року . Виконання дій передбачено щодо майна та до органу , розташованих на території , на яку поширюється компетенція Чугуївського відділу державної виконачої служби у Чкгуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Харків) У вересні 2021 року до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного мірегіонального управління міністерства юстиції України (м.Харків) боржником направлено лист з проханням зупинити виконавче провадження у зв`язку з поданням апеляційної скарги , проте не надано відповідне судове рішення апеляційного суду , тому питання щодо зупинення виконавчого провадження буде вирішуватись після отримання такого рішення.
Судова колегія ,дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача , перевіривши законність рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги а також та позовних вимог вважає, що апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова необхідно частково задовольнити, ухвалу суду в частині оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження скасувати, провадження у справі за скаргою в цій частині закрити, а вказану ухвалу суду в іншій частині залишити без змін.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства , дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження , прийняття постанов про стягнення виконавчого збору та додаткових витрат відповідали вимогам закону.
Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи , що рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 травня 2021 року по справі № 636/3345/20 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків про зобов`язання вчинити певні дії задоволено; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії погодити зняття статусу «службове житло» з квартири АДРЕСА_1 , а командира Військової частини НОМЕР_1 - затвердити вказане рiшення житлової комiсiї для забезпечення постiйним житлом ОСОБА_1 та його сім`ї; визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його сім`ї постійним житлом; зобов`язано Квартирно-експлуатацiйний вiддiл м. Харкiв подати до Чугуiвської міської ради Харкiвської областi клопотання про виключення з числа службових квартирно-експлуатаційного вiддiлу м. Харкова квартири АДРЕСА_1 ; стягнуто з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкiв на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2000,00 грн; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесенi судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 грн та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 2000,00 грн. Повний текст рішення суду складено 14 травня 2021 року.
Копію вказаного рішення суду Квартирно-експлуатаційний вiддiл м. Харків отримав 02 серпня 2021 року та 31 серпня 2021 року подав апеляцiйну скаргу на вказане рішення суду (а.с. 13, 14-19)
07 вересня 2021 року головним державним виконавцем Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного мiжрегіонального управління мiнiстерства юстиції України (м. Харкiв) Єфременковою Ю.Д. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження № 66630251 з примусового виконання виконавчого листа № 636/3345/20, виданого Чугуївським міським судом Харківської області 12 липня 2021 року про зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкiв подати клопотання про виключення з числа службових Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова квартири АДРЕСА_1 . Зазначено, що документ набрав законноi сили 14 червня 2021 року (а.с. 5-6).
Також 07 вересня 2021 року головним державним виконавцем Чугуївського вiддiлу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харків) Єфременковою Ю.Д. прийнято постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 24 000,00 грн та про визначення розмiру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 369,00 грн (а.с. 8-9, 11-12).
Ухвалами Харківського апеляційного суду вiд 11 жовтня 2021 року по справі № 636/3345/20 поновлено Квартирно-експлуатацiйному відділу м. Харкова строк на апеляційне оскарження рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 травня 2021 року, відкрито апеляцiйне провадження у справі за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на рiшення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 Вiйськової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкiв про зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до розгляду апеляційним судом в приміщенні Харківського апеляційного суду на 15 год. 15 хв. 29 березня 2022 року, з повідомленням учасників справи.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення iменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.
За змістом статті 129 Конституції України однiєю із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 вiд 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист i відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рiшення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Європейськоi Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здiйсненнi правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, якi набрали законної сили.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди однiй iз сторін.
У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві Украiни нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції.
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади i органiв місцевого самоврядування, пiдприємств, установ, органiзацiй, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на території України, а у випадках, встановлених мїжнародними договорами, згода на обов`язковiсть яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рiшенням, дiєю або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті з цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рiшення; 2) за заявою прокурора у рaзi представництва інтересів громадянина бо держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, iнших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи мiжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення розшуку та управління активами від корупційних та інших злочинів.
Статтею 38 зазначеного Закону передбачено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційноi скарги на рiшення, за яким виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.
Як встановлено судом, рiшення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 травня 2021 року по справі № 636/3345/20, повний текст якого складено 14 травня 2021 року, набрало законной сили через тридцять днів з дати складання його повного тексту, а саме 14 червня 2021 року, що відповідає вимогам статей 273, 354 ЦПК України про набрання рішенням суду законноi сили та строку його оскарження.
На виконання зазначеного судового рішення 12 липня 2021 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання, та 07 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження.
Апеляційну скаргу на рішення суду Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова подано лише 31 серпня 2021 року, тобто пiсля набрання рішенням суду законної сили, та ухвалою Харківського апеляційного суду вiд 11 жовтня 2021 -року поновлено йому строк на апеляційне оскарження i вiдкрито апеляцiйне провадження у справі.
Отже, на день вiдкриття виконавчого провадження 07 вересня 2021 року вказане судове рiшення набрало законної сили, апеляційне провадження не було відкрито, а тому у державного виконавця були відсутнi пiдстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Державний виконавець із дотриманням вимог закону вiдкрила виконавче провадження на підставі поданоi стягувачем заяви та виконавчого листа.
За таким умов, посилання Квартирно-експлуатацiйного відділу м. Харкова на те, що ним оскаржуеться судове рiшення, щодо якого здiйснюється виконавче провадження, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови про вiдкриття виконавчого провадження.
Вiдповiдного висновку дiйшов Верховний Суд у постановi вiд 17 березня 2020 року у справі № 766/4394/17, провадження № 61-6884cs19.
Вiдкриття апеляційного провадження у цьому разi є підставою для зупинення виконавчого провадження на підставі статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», а не для скасування постанови державного виконавця про його відкриття.
Доводи Квартирно-експлуатацiйного відділу м. Харкова щодо того, що дiями державного виконавця порушено його право на апеляційне оскарження рішення суду, є безпідставними, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не є перешкодою у поданнi апеляційної скарги на рішення суду.
Посилання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на те, що виконавче провадження мало бути відкрито за місцем його розташування у Київському районі м. Харкова, є безпідставними, оскільки рiшенням суду зобов`язано його подати до Чугуївської мiської ради клопотання про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових, тобто виконання дiй передбачено щодо майна та до органу, розташованих на території, на яку поширюється компетенція Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуiвському районі Харківської області Східного мiжрегіонального управління мiнiстерства юстиції України (м. Харків).
Крім того, скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на постанови державного виконавця , подана до суду першої інстанції, таких доводiв не мiстила, їх викладено лише в апеляцiйнiй скарзi.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що до участі у розгляді скарги не залучено стягувача - ОСОБА_1 , проте це не вплинуло на правильнiсть оскаржуваной ухвали в частині відмови у задоволеннi скарги на постанову державного виконання про відкриття виконавчого провадження. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рiшення з одних лише формальних міркувань.
Аналогічний висновок щодо відсутності підстав для скасування ухвали суду у pазі незалучення стягувача при розгляді скарги викладено у постановi Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 324/6380/15-п провадження №61-27846c 18.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є правомірними, вчинені відповідно до вимог закону та не порушують права та інтереси боржника.
Ухвалу суду в частині відмови у задоволенні скарги на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її змiни чи скасування в цій частині не вбачається.
Щодо вимог скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження судова колегія виходить з слідуючого.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикцiя судiв поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також iншi справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливiсть визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Критеріями вiдмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по- перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у цивільних, земельних, трудових, сiмейних, житлових та iнших правовідносинах, крiм справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства,а по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).
Натомість публічно-правовий спiр, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рiшень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорiв законом встановлено iнший порядок судового провадження( стаття 19 КАС УКРАЇНИ).
Юрисдикцiя адміністративних судів поширюються на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності крім випадків, коли для розгляду таких спорiв законом установлено інший порядок судового провадження (частина перша, пункт 1 частини другої статті 19 КАС України у вiдповiднiй редакції)
Тому загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовiдносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.
Крім того, таким критерiєм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається вказана категорiя справ.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах 27 березня 2019 року у справі № 638/14011/16-ц (провадження № 14- 656цс18), вiд 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження М 11- 290апп19), від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14- 643цс18) та iнших.
Разом з тим, виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК,КАС, ГПК) так і Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VII).
Гарантiєю прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженнi є можливість оскарження дій або бездіяльності держав.
Вiдповiдно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дiєю або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подасться до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Аналогiчнi норми містяться в КАС України. Зокрема, частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, якi залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи iнтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Адміністративні справи з приводу рiшень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адмiнiстративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист (частина п`ята статті 287 КАС України).
Відтак, за загальними правилами процесуальних кодексiв скарги на рішення, дії та бездiяльнiсть службових осiб пiд час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.
Крiм загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльностi державного виконавця та iнших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, вiдповiднi спецiальнi норми встановлені й Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Згідно зі статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень iнших органів (посадових осіб) - це сукупність дiй визначених у цьому Законі органiв i осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначенi Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рiшеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону N 1404-VIII постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закiнчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, вiдповiдна постанова виділяється в окреме провадження i пiдлягає виконанню в загальному порядку.
Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рiшення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень iнших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основноi винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскарженi сторонами, iншими учасниками та особами до вiдповiдного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404- VIII закріплено, що юрисдикцiя адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів,незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якоi юрисдикції, вони виданi.
До юрисдикцiї адмiнiстративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Оскільки скаржник звернувся до суду щодо неправомірних, на його думку, дiй i рiшень державного виконавця стосовно стягнення виконавчого збору, цей спiр має розглянути суд адмiнiстративної юрисдикції.
Аналогiчнi висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду вiд 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15, вiд 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11, вiд 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц, вiд 27 березня 2019 року у справі № 766/10137/17, вiд 3 квiтня 2019 року у справах № 370/1034/15-цi № 370/1288/15, вiд 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц, вiд 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17), вiд 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18, вiд 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц, вiд 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/1S. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61-1ca21) зроблено висновок, що правовідносини в частині визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про розмiр мiнiмальних витрат виконавчого провадження є адмiнiстративно-правовими, а тому справа у цій частинi пiдлягає розгляду за правилами адмiнiстративного судочинства.
Зазначений висновок підтримано у постановах Верховного Суду вiд 22 вересня 2021 року у справі № 180/2271/19, провадження № 61-5087с 21; вiд 19 сiчня 2022 року у справі № 766/17333/20 (провадження № 61-13389с 21).
Таким чином, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в частині оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Розгляд скарги в цій частинi належить до компетенції адмiнiстративного суду.
Вiдповiдно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закривае провадження в справі, якщо справа не підлягае розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частинами 1, 2 статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рiшення незалежно від доводiв апеляційної скарги.
Отже, оскільки скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на постанови головного державного виконавця Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Харків) Єфременкової Ю.Д. вiд 07 вересня 2021 року про стягнення виконавчого збору та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволеннi зазначених вимог скарги підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій частині.
Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова задовольнити частково.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги Квартирно-експлуатаційного вiддiлу м. Харкова про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Чугуївського відділу державної виконавчоi служби у Чугуївському районі Харківської області Східного мiжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Харкiв) Єфременковоi Юлії Дмитрiвни від 07 вересня 2021 року про стягнення виконавчого збору та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження скасувати.
Провадження за скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в цiй частині - закрити.
В іншій частині ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законноi сили з дня й прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днiв з дня набрання законноi сили.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов