Справа №613/172/22 Провадження № 2/613/65/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участі секретаря судового засідання Горіної К.О.,

представника позивача Тризни Є.М.,

представника першого відповідача Бережного С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 613/172/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача - адвокат Тризна Євгеній Миколайович, до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Тризна Є.М., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту перший відповідач), Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту МТСБУ, другий відповідач), у якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 42000,00 грн.; 2) стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду в сумі 17269 грн. 33 коп..

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що відповідно до вироку Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_2 05.09.2020 близько 19.45 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній, с. Хрущова Микитівка Богодухівського району, Харківської області у напрямку м. Богодухів Харківської області зі швидкістю близько 60-70 км/год., на шляху прямування грубо порушивши Правила дорожнього руху України, а саме: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» не вибрала безпечну швидкість, в зв`язку з чим втратила контроль над керованим нею автомобілем, виїхала на зустрічну смугу руху де допустила зіткнення з мопедом марки «Sabur SB 50Q» під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП пасажир мопеду марки «Sabur SB 50Q» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому н/з лівої стегнової кістки зі зміщенням, відкритого перелому с/з лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, остеоепіфізеолізу дистального епіфізу лівої променевої кістки без зміщення, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/230-БГ/20 від 04.11.2020 кваліфікуються як середньої тяжкості ушкодження, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день). Вказаним вироком встановлено вину ОСОБА_2 у ДТП, що беззаперечно породжує обов`язок відшкодування завданої потерпілій особі шкоди. Цим вироком цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Пояснив, що в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застраховано не було, у зв`язку з чим необхідно залучити до участі у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Вказав, що після пригоди відповідач ОСОБА_2 надала позивачу грошову допомогу на придбання стрижневого апарату для лікування перелому в сумі 9100,00 гривень, також потерпілий отримав 8000,00 гривень в рахунок моральної шкоди. За мінусом вище зазначених коштів невідшкодована ОСОБА_2 на даний час матеріальна шкода становить на загальну суму 17269 грн. 33 коп., у т.ч. : шкода, пов`язана з лікуванням, на суму 13595 грн. 20 коп.; шкода, пов`язана із супутніх лікуванню витрат, а саме: витрати на продукти харчування на суму 1580 грн. 64 коп., благодійний внесок лікувальному закладу 500 грн.00 коп., витрати на громадський транспорт 1263 грн. 49 коп., витрати на мобільний зв`язок 330 грн.00 коп. На думку позивача, вказані кошти на суму 17269 грн. 33 коп. повинно сплатити МТСБУ.

Завдана позивачу моральна шкода оцінюються в розмірі за мінусом вже відшкодованої шкоди в 42000 грн. 00 коп., яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Так, в результаті отриманих травм ОСОБА_1 переніс тяжкі хірургічні операції, до теперішнього часу позивач відчуває дискомфорт при ходьбі, у нього виникають неприємні спогади та страх, погіршились нормальні життєві зв`язки. Душевні страждання також виразились у стресі від пережитої дорожньо-транспортної пригоди, довготривалому знаходженні на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та неможливості самостійно забезпечувати нормальні умови життя, в тому числі виникли фізіологічно-гігієнічні потреби. Виникла необхідність сторонньої допомоги рідних для забезпечення нормальних умов існування. Позивач проходив лікування в умовах стаціонару протягом 68 днів із застосуванням хірургічних втручань, що підтверджується виписками з історій хвороб (з 05.09.2020 по 21.09.2020, з 27.11.2020 по 07.12.2020, з 26.01.2021 по 05.02.2021, з 16.04.2021 по 26.04.2021, з 11.06.2021 по 22.06.2021, з 07.09.2021 по 17.09.2021).

Враховуючи викладене, з посиланням на ч. 1, ч. 2 ст. 22, ст.1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, стверджує про наявність підстав для відшкодування позивачеві матеріальної шкоди в сумі 17269,33 грн. Моторним (транспортним) страховим бюро України та моральної шкоди в сумі 42000 грн. ОСОБА_2 .

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 18 лютого 2022 року позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача - адвокат Тризна Є.М. до ОСОБА_2 , МТСБУпро відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачам запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов.

Відповідач МТСБУ надіслав відзив на позов, у якому просив суд: відмовити у задоволенні позовних вимог до МТСБУ в повному обсязі; розподілити судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України та стягнути витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку з розглядом справи, з позивача по справі в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування відзиву зазначив, що всупереч вимогам ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон № 1961-ІV) потерпілою особою не було надано до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування та товарних чеків, що підтверджують витрати потерпілої особи. Крім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 24 Закону № 1961-ІV позивачем не надано до МТСБУ оригіналів чеків та копій медичних довідок, що підтверджують витрати на лікування. При цьому, витрати на харчування, поїздки та інші витрати не пов`язані з лікуванням та не відшкодовуються МТСБУ. Враховуючи викладене, позивачем не доведено підстав для відшкодування МТСБУ витрат в сумі 17269,33 грн.

19.12.2022 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, у якому перший відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 42000 грн. на користь ОСОБА_1 . Зазначила, що вона надала посильну допомогу постраждалому одразу після події ДТП та під час його перебування в лікарні. Після ДТП вона викликала швидку допомогу, дала постраждалому свій телефон, щоб він повідомив рідним про травмування. В подальшому під час лікування позивача вона надавала матеріальну допомогу у вигляді оплати на придбання медичного обладнання та купівлю медикаментів, що підтверджується як показаннями законного представника позивача, так і квитанцією про грошовий переказ на суму 9100 грн. Вимоги позивача про додаткове відшкодування з неї моральної шкоди в сумі 42000 грн., на думку першого відповідача, явно не відповідає як характеру заподіяної моральної шкоди, так і її матеріальному стану. Так, ОСОБА_2 на даний час не має постійного джерела доходів, перебуває на обліку в УСЗН Богодухівської РДА, отримує соціальну допомогу в зв`язку з вихованням двох малолітніх дітей 2019 та 2021 року народження, при цьому, намагається заробляти тимчасовими заробітками для забезпечення належних умов проживання та виховання своїх малолітніх дітей. Враховуючи викладене, стверджує, що об`єктивно не має можливості відшкодувати заявлений розмір матеріальної шкоди. Крім того, просила врахувати обставини травмування неповнолітнього ОСОБА_1 , які полягали в тому, що він пересувався в якості пасажира на незареєстрованому та нерозмитненому мопеді під керуванням неповнолітнього ОСОБА_3 , який керував мопедом, не маючи відповідних документів на право керування. Послалась на ч.3 ст.23 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», щодо обставин, які підлягають врахуванню при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, а також вимог розумності та справедливості.

03.01.2023 представником позивача подано відповідь на відзив відповідача МТСБУ, в якій представник позивача, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19.05.2022 по справі № 389/807/20, вказав, що порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком врегулювання спору, визначеним як обов`язковий статтею 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового врегулювання, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої ДТП, зокрема, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини. Потерпілий внаслідок вчинення щодо нього злочину при обставинах ДТП не зобов`язаний звертатися безпосередньо до страховика з метою вирішення питання страхового відшкодування, та має право звернутися безпосередньо до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що із заявленої до відшкодування суми матеріальної шкоди (витрат на лікування) у розмірі 17269, 33грн., яку позивач просить стягнути з МТСБУ, 13595,20 грн. складає вартість ліків та виробів медичного призначення, 1568,64 грн. вартість продуктів, 500,00 грн. благодійний внесок до лікувального закладу, 1623,49 грн. витрати на пальне та громадський транспорт, пов`язані з лікуванням позивача у закладі охорони здоров`я, 330,00 грн. витрати на мобільний зв`язок. Підтвердив, що позивач не звертався безпосередньо до МТСБУ за відшкодуванням вказаної суми шкоди. Зазначив, що цивільний позов ОСОБА_1 під час розгляду кримінального провадження було залишено без розгляду за клопотанням позивача, з метою прискорення судовому розгляду та у зв`язку з тим, що позивач на той момент продовжував лікування, тому остаточна сума витрат не могла бути обчислена на момент розгляду судом вказаного кримінального провадження.

Представник першого відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в сумі 42000 грн. з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що ОСОБА_2 не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною 2021 року народження, єдиним її доходом є державна допомога по догляду за дитиною, розмір якої за період з січня 2022 року по березень 2023 року складає 17200 грн.. Крім того, відповідачка має також дитину 2019 року народження. Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 добровільно надала грошову допомогу ОСОБА_1 у загальній сумі 17100,00 грн., вважає безпідставними вимоги позивача до ОСОБА_2 про стягнення додаткових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник другого відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника другого відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника першого відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.08.2021 по справі № 613/252/21 встановлено, що ОСОБА_2 05.09.2020, близько 19.45 год., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній у с. Хрущова Микитівка Богодухівського району Харківської області у напрямку м. Богодухова Харківської області зі швидкістю близько 60-70 км/год., на шляху прямування грубо порушила Правила дорожнього руху України, а саме: п. 10.1, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не вибрала безпечну швидкість, в зв`язку з чим втратила контроль над керованим нею автомобілем, виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з мопедом марки «Sabur SB 50Q» під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП пасажир мопеду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому н/з лівої стегневої кістки зі зміщенням, відкритого перелому с/з лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, остеоепіфізеолізу дистального епіфізу лівої променевої кістки без зміщення, які згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/23О-БГ/20 від 04.11.2020 кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше трьох тижнів.

Вироком установлено, що порушення водієм ОСОБА_2 п.10.1 Правил дорожнього руху України перебувають в причинному зв`язку з подією даної ДТП, а саме, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», не маючи перешкод технічного характеру, не вибрала безпечну швидкість руху, в зв`язку з чим втратила контроль над керуванням автомобілем, виїхала на зустрічну смугу руху та допустила зіткнення з мопедом марки «Sabur SB 50Q», у зв`язку з чим настали вищевказані наслідки.

Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Відповідно до наданих позивачем виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 4134, № 5540, № 345, № 1831, № 2855, № 4582, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ХОР «Обласна клінічна травматологічна лікарня» в період :

з 05.09.2020 по 21.09.2020 (17 днів) з діагнозом : закритий уламчастий перелом н/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням, відкритий ІІБ типу перелом с/3 лівої великогомілкової кітлик зі зміщенням, офтеоепіфізеоліз дистального епіфізу лівої променевої кістки без зміщення. Короткий анамнез : травма 05.09.2020 у ДТП, швидкою допомогою доправлений до ДТВ ОКТЛ, дитину госпіталізовано. Лікування 05.09.2020 ПХО рани, проведені спіци ОСОБА_4 за горбистість лівої в/г кістки та ліву п`яту, 05.09.2020 10.09.2020 лікування методом постійного скелетного витяжіння, 10.09.2020 систему витяжіння демонтовано, виконано операцію «відкрита репозиція», металоостеосинтез (МОС) стрижневими апаратами. Проводилась протизапальна, знеболююча, антибактеріальна терапія, перев`язки, ФТЛ, ЛФК, у задовільному стані хворого виписано зі стаціонару. Лікувальні та трудові рекомендації : домашні режим навчання, хода з милицями 2 місяці, нагляд травматолога за місцем проживання, звільнення від фізкультури 6 місяців;

з 27.11.2020 по 07.12.2020 (12 днів), з діагнозом : зростаючийся після МОС перелом великогомілкової та стегнової кістки. Лікування : 01.12.2020 проведено корекцію зміщення великогомілкової кістки в апараті. Проводилась протизапальна, знеболююча терапія, перев`язки, ФТЛ, ЛФК, у задовільному стані хворого виписано зі стаціонару. Лікувальні та трудові рекомендації : домашній режим навчання на 2 місяці, хода з милицями 2 місяці, нагляд травматолога за місцем проживання, звільнення від фізкультури 6 місяців, постійно ЛФК для лівого колінного суглоба;

з 26.01.2021 по 05.02.2021 (11 днів), з діагнозом : консолідований після МОС перелом великогомілкової та стегнової кістки. Лікування : проведено демонтаж апаратів, Проводилась протизапальна, знеболююча терапія, перев`язки, ФТЛ, ЛФК, у задовільному стані хворого виписано зі стаціонару. Лікувальні та трудові рекомендації : домашній режимі навчання на 2 місяці, хода з милицями з опорою на ліву нижню кінцівку, нагляд травматолога за місцем проживання, звільнення від фізкультури 6 місяців, постійно ЛФК для лівого колінного суглоба;

з 16.04.2021 по 26.04.2021 (10 днів), з діагнозом : зростаючийся перелом лівої великогомілкової кістки. Лікування : 20.04.2021 проведено остеотомію с/3 лівої малогомілкової кістки. Проводилась протизапальна, знеболююча терапія, перев`язки, ЛФК, у задовільному стані хворого виписано зі стаціонару. Лікувальні та трудові рекомендації : домашній режимі навчання на 2 місяці, хода з милицями з опорою на ліву нижню кінцівку, нагляд травматолога за місцем проживання, звільнення від фізкультури 6 місяців, постійно ЛФК для лівого колінного суглоба;

з 11.06.2021 по 22.06.2021 (12 днів), з діагнозом : закритий повторний перелом н/з лівої стегнової кістки зі зміщенням. Анамнез хвороби : травма 05.09.2020 у ДТП, швидкою допомогою дитину доправлено до ДТВ ОКТЛ, госпіталізовано. 10.09.2020 виконана операція відкрита репозиція, МОС лівої гомілки та лівого стегна стрижневими препаратами; неодноразово лікувався в ДТВ ОКТЛ.20.04.2021 проведено остеотомію с/3 лівої малогомілкової кістки.10.06.2021 отримав травму внаслідок падіння на вулиці з упором на ліве стегно. Звернувся до ОКТЛ 11.06.2021, госпіталізовано до ДТВ. Лікування: 15.06.2021 проведено закриту репозицію, МОС перелома лівої стегнової кістки АЗФ (апаратами зовнішньої фіксації). Проводилась протизапальна, знеболююча терапія, перев`язки, ЛФК, у задовільному стані хворого виписано зі стаціонару;

з 07.09.2021 по 17.09.2021 з діагнозом : консолідований перелом лівої стегнової та великогомілкової кістки. Лікування : проведено демонтаж АЗФ. Проводилась протизапальна терапія, перев`язки, ЛФК, у задовільному стані хворого виписано зі стаціонару. Лікувальні та трудові рекомендації : домашній режимі навчання на 2 місяці, нагляд травматолога за місцем проживання, звільнення від фізкультури 6 місяців, постійно ЛФК для лівого колінного суглоба (а.с.6-11).

Наданими позивачем копіями чеків від 28.01.2021, 30.01.2021, 15.06.2021 підтверджується оплата телекомунікаційних послуг та за послуги мобільного зв`язку «Київстар» на загальну суму 330,00 грн. (а.с.12, 17).

Наданими позивачем копіями чеків від 26.01.2021, 27.01.2021, 28.01.2021, 29.01.2021, 30.01.2021, 31.01.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 21.04.2021, 19.04.2021, 20.04.2021, 21.04.2021, 03.06.2021, 15.06.2021, 16.06.2021 підтверджується придбання продуктів харчування (окрошка, салат, хот-дог, піцца, картопля-фрі, йогурти, кефір, фрукти, сік, хлібо-булочні вироби, ковбаса, сир, солодкі газовані напої, чіпси, мінеральна вода, кава, сухарики, кетчуп) на загальну суму 1580,64 грн. (а.с.12-17).

Наданими позивачем копіями автобусних квитків від 28.02.2021 та квитка на проїзд у метрополітені від 28.02.2021 підтверджуються витрати на проїзд громадським транспортом у загальній сумі 103,54 грн. (а.с.18).

Копіями чеків ТОВ «МК Карат-95» від 21.04.2021 підтверджується придбання газу скрапленого та бензину А-92 на суму 1157,95 грн. (а.с.19).

Наданими позивачем оригіналами та копіями чеків від 08.09.2020, 09.09.2020, 10.09.2020, 11.09.2020, 12.09.2020, 13.09.2020, 14.09.2020, 16.09.2020, 17.09.2020, 18.09.2020, 16.10.2020, 25.12.2020, 14.01.2021, 27.01.2021, 29.01.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 28.02.2021, 19.04.2021, 20.04.2021, 22.04.2021, 26.04.2021, 06.05.2021, 16.05.2021 12.06.2021, 15.06.2021, 17.06.2021, 28.06.2021, 10.07.2021, 11.07.2021, 28.07.2021, 01.08.2021 підтверджується придбання в аптеках м. Харкова та м. Богодухова лікарських засобів (у т.ч. протизапальних, знеболюючих, антибіотиків - аффіда, фармадол, дексаметазон, клексан, анальгін, реосорбілакт, фізрозчин (натрія хлорид), глюкоза, лідокаін, нурофен, троксевазин, німесил, темпалгін тощо), та виробів медичного (у т.ч. операційного) призначення (милиці, скальпель, бинти, катетери, перчатки, пелюшки, халат медичний, бахіли, пластирі, спирт, шприци тощо) на загальну суму 11654,7 грн. (а.с.19-34).

Крім того, позивачем надано чек від 16.05.2021 на придбання лікарських засобів «Антифлу» та «Називін» на суму 172,80 грн. (а.с.33).

Відповідно до чеку від 09.09.2020, матір`ю позивача ОСОБА_5 внесено благодійний внесок до фонду «Меценат» у розмірі 500,00 грн. (а.с.21).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України).

Ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За визначенням п. 1.3. ст.1 цього Закону потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено перелік обставин, які є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) : 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До основних завдань МТСБУ відноситься, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

За приписами пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З викладеного вище вбачається, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, в даному випадку ДТП, яка сталася з вини власника незастрахованого транспортного засобу, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, здоров`ю потерпілого, у т.ч. витрат на його лікування в межах, встановлених статтею 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, з комплексного тлумачення наведених положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випливає, що потерпілий може звернутися за отриманням відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, на власний розсуд або до страховика (МТСБУ), або до суду, дотримуючись при цьому строку, встановленого підпунктом 37.1.4 статті 37 цього Закону (три роки з дати ДТП у разі заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого).

Доводи представника другого відповідача про те, що позивач не звертався до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування та не подав документів на підтвердження витрат на лікування, суд відхиляє з наступних підстав.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року в справі №465/4621/16-к (провадження №13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду визнала необґрунтованими та безпідставними доводи представника АТ «Страхова компанія «Країна» про те, що потерпіла з метою вирішення питання страхового відшкодування повинна була подати відповідну заяву безпосередньо до страховика, а не звертатися з позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2022 по справі № 389/807/20.

Суд зауважує, що позивач скористався своїм правом на отримання відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке надане йому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувшись до суду в межах трирічного строку, встановленого пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 цього Закону, а відтак, доводи другого відповідача про незвернення ОСОБА_1 із заявою про виплату відшкодування безпосередньо до МТСБУ, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди.

Надаючи оцінку заявленому розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає, що за приписами п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Таким чином, витрати на доставку, розміщення, утримання, харчування потерпілого відшкодовуються МТСБУ в тому випадку, якщо ці витрати були обґрунтованими та необхідними, що повинно бути підтверджено закладом охорони здоров`я.

Разом з тим, витрати на оплату мобільного зв`язку в сумі 330,00 грн. не є такими, що зумовлені лікуванням позивача та неминуче пов`язані з ним, оскільки такі витрати є невід`ємною частиною сучасного життя будь-якої людини, незалежно від того, чи проходить вона лікування в умовах стаціонару.

Крім того, слід відмітити, що позивач перебував на лікуванні у КНП ХОР «Обласна клінічна травматологічна лікарня» у 2021 році : з 26.01.2021 по 05.02.2021 та з 16.04.2021 по 26.04.2021, а відтак, витрати на проїзд громадським транспортом у сумі 103,54 грн., здійснені 28.02.2021, та витрати на придбання пального в сумі 1157,95 грн., здійснені 21.04.2021, неможливо вважати такими, що пов`язані з лікуванням та розміщенням позивача (з огляду на дати здійснення цих витрат, дати поміщення ОСОБА_1 до лікувальної установи та дати його виписки, а також у зв`язку з неможливістю визначити, ким саме і у зв`язку з чим були понесені вказані витрати).

Також, суд зауважує, що представником позивача не надано доказів того, що придбані страви та продукти харчування на суму 1580,64 грн. (у т.ч. хот-дог, піцца, картопля-фрі, солодкі газовані напої, чіпси тощо) були рекомендовані йому лікарем та пов`язані з лікуванням травм, заподіяних йому внаслідок ДТП. Натомість, виходячи зі змісту виписок із медичної карти хворого ОСОБА_1 , лікувальні рекомендації не включали посиленого харчування, у т.ч. за допомогою вищезазначених продуктів.

Придбання лікарських засобів «Антифлу» та «Називін» (чек від 16.05.2021, а.с.33), вартість яких складає 172,80 грн., очевидно не пов`язане з лікуванням переломів ноги.

Отже, виходячи з наданих позивачем документів, документально підтверджені витрати на лікування ОСОБА_1 , пов`язані з ДТП (подією, яка є підставою для здійснення регламентних виплат), складають 13272,00 грн. (у т.ч. витрати на придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення 12772,00 грн., витрати на благодійний внесок до лікарської установи 500,00 грн.).

Таким чином, розмір витрат на лікування ОСОБА_1 , які підлягають відшкодуванню МТСБУ, складає 13272,00 грн., а відтак, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню (76,85%).

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ст.1168 ЦК України).

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.4 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пункт 9 роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За відшкодуванням моральної шкоди ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 ..

Суд враховує, що внаслідок вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення було завдано шкоди здоров`ю позивача, а саме заподіяно йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, що само по собі є причиною душевних страждань, тим більше, що такі тілесні ушкодження позбавили його можливості самостійно пересуватися та викликали необхідність у сторонньому догляді.

У зв`язку з отриманими травмами ОСОБА_1 5 разів, загалом 68 днів лікувався в умовах стаціонару, у т.ч. переніс лікування методом постійного скелетного витяжіння, операції «відкрита репозиція» та «закрита репозиція», корекцію зміщення кістки, металоостеосинтез стрижневими апаратами. В період лікування позивач потребував сторонньої допомоги, догляду та посиленої уваги з боку родичів, в т.ч. як у зв`язку з характером отриманих травм, які унеможливлювали самостійне пересування, так і у зв`язку з тим, що на момент лікування він був неповнолітньої особою.

Після лікування ОСОБА_1 , за рекомендаціями лікаря, викладеними у виписках з медичної карти, тривалий час був змушений навчатися у домашньому режимі, ходити з милицями, що внесло суттєві зміни у його життєвий уклад та життєві стосунки, зокрема, унеможливило відвідування школи та спілкування з однолітками.

Крім того, позивач після ДТП, будучи обмеженим у пересуванні, був вимушений витрачати час та зусилля для відвідування правоохоронних органів у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про заподіяння позивачеві внаслідок ДТП фізичних та моральних страждань, суттєвого порушення його звичного укладу життя протягом тривалого часу та вказує на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 особою, яка її завдала відповідачем ОСОБА_2 ..

Щодо доводів першого відповідача про те, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 9100 грн. на придбання стрижневого апарату та 8000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, сума в розмірі 9100,00 грн. стосується відшкодування саме матеріальної шкоди, яка відшкодовується незалежно від моральної шкоди, та була виплачена позивачу першим відповідачем до постановлення судом вироку відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.286 КК України, і факт виплати цієї суми був врахований судом при постановленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_2 ..

Після ухвалення вироку (30.08.2021) позивач продовжував лікування, у т.ч. в умовах стаціонару, крім того, продовжував нести певні обмеження, пов`язані з лікуванням та реабілітацією (у т.ч. обмеження у пересуванні та відвідуванні школи), що є самостійною підставою для відшкодування моральної шкоди.

З приводу обставин травмування неповнолітнього ОСОБА_1 , на які посилався представник першого відповідача, та які полягали в тому, що позивач пересувався в якості пасажира на незареєстрованому та нерозмитненому мопеді під керуванням такого ж неповнолітнього ОСОБА_3 , який керував мопедом, не маючи відповідних документів на право керування, суд зазначає, що такі обставини є підставою для притягнення до відповідальності ОСОБА_3 та осіб, винних у неналежному контролі за його поведінкою, однак, не повинні бути підставою для відмови у відшкодуванні моральної шкоди ОСОБА_1 , який не був водієм мопеда, а виявився випадковою жертвою ДТП.

Враховуючи викладене, вищенаведені доводи представника першого відповідача не звільняють ОСОБА_2 повністю від обов`язку відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Водночас, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_2 не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.02.2021).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Богодухівської райдержадміністрації від 31.03.2023 № 03-15/141, ОСОБА_2 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, розмір якої складав : з січня по травень 2022 року 1720,00 грн. на місяць, з червня 2022 року по березень 2023 року 860,00 грн. на місяць. Всього за період з січня 2022 року по березень 2023 року відповідачці виплачено допомоги на суму 17200,00 грн.

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.05.2019, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, беручи до уваги, що обов`язок відшкодування шкоди, завданої злочином, є особистим обов`язком ОСОБА_2 , водночас, остання є також матір`ю двох малолітніх дітей, і має обов`язок по їх утриманню, з урахуванням розміру доходу відповідачки, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума в розмірі 42000,00 грн. є надмірним особистим тягарем для відповідачки.

Разом з тим, суд відмічає, що факт наявності у відповідачки на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність офіційного працевлаштування, перебування її на обліку в УСЗН як особи, яка отримує допомогу на дітей, були враховані судом при ухваленні вироку (яким призначено ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті) та визначенні розміру штрафу.

З огляду на викладене, твердження представника першого відповідача щодо відсутності у ОСОБА_2 обов`язку та об`єктивної матеріальної можливості виплатити будь-яку іншу суму коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди, крім тих, що вже були виплачені відповідачкою добровільно після ДТП (8000,00 грн.), не беруться судом до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.3, ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

З урахуванням наданих сторонами доказів та обставин, установлених в ході судового розгляду, суд вважає, що сума моральної шкоди у розмірі 32000,00 грн. відповідає характеру правопорушення, внаслідок якого була завдана шкода, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого, а також вимогам розумності та справедливості, а отже, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню (76,19%).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи дату подання цього позову 11.02.2022, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 2481,00 грн., та те, що ОСОБА_1 заявлено дві вимоги одну майнового характеру і одну немайнового характеру, судовий збір, який би підлягав сплаті за подачу даного позову (без урахування вимог п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір») склав би 1984,80 грн. (992,40 грн. за вимогу майнового характеру та 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру).

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, беручи до уваги, що позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено судом на 76,19%, а майнові позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ задоволені судом на 76,85%, з першого відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 756,11 грн. (992,40 грн. х 76,19%), а з другого відповідача МТСБУ 762,66 грн. (992,40 грн. х 76,85%).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідача МТСБУ на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно з ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до наданих першим відповідачем копій договору № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 про надання послугу сфері права, укладеного між МТСБУ (Замовник) та Адвокатського об`єднання «ІНС.ЛОУ ГРУП» в особі Голови Проц А.В. (Виконавець), додаткових угод до вказаного договору від 28.12.2021 та від 31.10.2022 № 840, вартість послуг Виконавця за надання правничої допомоги по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , МТСБУ складає 2000,00 грн.. Оплата послуг Виконавця у зазначеному розмірі здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дня підписання сторонами акту про виконані роботи.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням приписів ч.6 ст.141 ЦПК України, на користь відповідача МТСБУ слід компенсувати з державного бюджету витрати на правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог до МТСБУ, у задоволенні яких судом відмовлено (23,15%), в сумі 463,00 грн. (2000 х 23,15%).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, ч.1 ст.223, ст.ст.137, 141, 259, 263-265, 354, 355, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Тризна Євгеній Миколайович задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 32000,00 грн. (тридцять дві тисячі грн. 00 коп.).

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13272,00 грн. (тринадцять тисяч двісті сімдесят дві грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 756,11 грн. ( сімсот п`ятдесят шість грн. одинадцять коп.).

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 762,66 грн. (сімсот шістдесят дві грн. 66 коп.).

Компенсувати за рахунок держави судові витрати з оплати правничої допомоги, понесені відповідачем Моторним (транспортним) страховим бюро України в розмірі 463,00 грн. (чотириста шістдесят три грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Тризна Євгеній Миколайович, адреса: 62103, Харківська область, м. Богодухів, вул. Дем`янівська, 32, РНОКПП НОМЕР_5 .

Перший відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Другий відповідач : Моторне (транспортне) страхове бюро України, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, .

Повний текст рішення складено 10.04.2023.

Суддя О.С. Сеник