Справа № 369/1178/22
Провадження № 2/369/1272/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом і земельною ділянкою шляхом виселення, зобов`язання передати другий комплект від замків від огорожі та будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) третя особа: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом і земельною ділянкою шляхом виселення, зобов`язання передати другий комплект від замків від огорожі та будинку.

Свої вимоги мотивує тим, що 02.12.2021 року на підставі договору дарування частки житлового будинку позивач отримав частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; а також частину земельної ділянки, кадастровий номер :04:005:0034, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує на те, що будучи власником нерухомого майна, вселитися до спірного житлового будинку він не може, оскільки у нього проживає власниця іншої частки житлового будинку ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_4 , які чинять позивачу перешкоди у вселенні у належне йому на праві власності нерухоме майно.

Враховуючи наявність перешкод у користуванні належним йому на праві власності нерухомим майном, позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та усунути йому перешкоди у користуванні та володінні належною йому на праві власності частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; а також частину земельної ділянки, кадастровий номер :04:005:0034, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення до цього житлового приміщення та зобов`язати передати другий комплект від замків від огорожі та будинку.

Ухвалою від 24.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 09.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просили суд задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву на позов не надавала та не просила розглядати справу за її відсутності. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із викликом для участі в процесуальних діях до Головного слідчого управління Національної поліції.

Враховуючи те, що сторона відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи без надання доказів поважності причин неявки в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 р. у справі №361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування частки житлового будинку від 02.12.2021 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Водночас, позивач, як на підставу заявлених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном - спірним житловим будинком, який належить йому на праві спільної часткової власності, посилається на те, що відповідач та її син від визнання права власності позивача безпідставно відмовилися, доступу до будинку не надають, змінили замки, висловлюють словесні та фізичні погрози. Крім того, факт перешкоджання свідчить звернення позивача до правоохоронних органів.

При цьому, як передбачено чч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За змістом чч. 2, 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Окрім того, Конституцією України у ст. 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Разом з тим, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження чинення перешкод відповідачем у користуванні житловим будинком.

Додані до позовної заяви витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.12.2021 року та від 29.12.2021 року зареєстровані не за заявами позивача про кримінальні правопорушення, а також ухвала Києво-Святошинського районного суду від 24.12.2021 року про забезпечення позову шляхом заборонити ОСОБА_1 укладати будь які цивільно-правові угоди з відчуження частки будинку по АДРЕСА_1 та ухвала Києво-Святошинського районного суду від 17.01.2022 року про відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, не є доказами наявності перешкод у вселенні та користуванні позивачем належним йому нерухомим майном. Інших доказів до матеріалів справи позивачем не додано.

За змістом положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем, на переконання суду, не надано належних та допустимих доказів в розумінні стст. 76-78 ЦПК України, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається позивач, та були б достатніми для підтвердження наявності перешкод зі сторони відповідача у користуванні та володінні йому належним нерухомим майном та неможливістю вселенню позивача до спірного житлового будинку, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного та керуючись стст. 317, 383, 391 Цивільного кодексу України, стст. 150, 156 ЖК УРСР та стст. 10, 11, 57, 60, 88, 133, 134, 137, 141, 209, 212-215, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом і земельною ділянкою шляхом виселення, зобов`язання передати другий комплект від замків від огорожі та будинку - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 .

Поний текст рішення складено 06.02.2023 року.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК