Справа № 361/7311/20
Провадження № 2/361/250/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка є законним представником малолітньої дитини ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2020 року позивач подала до суду позовну заяву у якій просила суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

Свій позов обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_1 разом з членами своєї родини проживає в квартирі АДРЕСА_1 вже понад 20 років і є відповідальним квартиронаймачем.

В даній квартирі були зареєстровані, але не проживали громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року по справі №361/560/20 за позовом позивача до вказаних осіб про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням позов було задоволено і визнано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили.

Позивач звернулася до Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Броварської міської ради з метою виконати рішення суду та зняття з реєстраційного обліку вказаних у судовому рішенні осіб та дізналася, що в квартирі АДРЕСА_1 залишився ще зареєстрованим малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 відразу після свого народження за місцем реєстрації своєї матері ОСОБА_4 без повідомлення позивача, як відповідального квартиронаймача. У той же час ані малолітній ОСОБА_5 , ані його мати не проживають та не проживали у квартирі АДРЕСА_3 , ні до моменту реєстрації малолітнього ОСОБА_5 , ні після.

Позивач зазначає, що зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 малолітньої дитини ОСОБА_5 створює негативні наслідки для неї у вигляді збільшених нарахувань за надання комунальних послуг, але не виключно. Є наявні підстави для звернення до суду та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та зняття його з реєстраційного обліку у подальшому, передбаченому законом порядку.

У той час, коли матір малолітньої дитини ОСОБА_4 втратила право користування квартирою АДРЕСА_3 це є правовою підставою втрати користування квартирою АДРЕСА_3 і її сином, малолітнім ОСОБА_5 та обгрунтованою є похідна вимога щодо визнання таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, малолітнього ОСОБА_5 .

Позивач звертає увагу суду на те, що малолітній ОСОБА_5 не займає житлове приміщення, жодного дня у ньому не проживав ні з батьком, ні з матір`ю, ні з позивачем та не користувався вказаною квартирою АДРЕСА_1 .

Місцем проживання особи, що не досягла віку 10-ти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Малолітній син проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 в будинку своєї бабусі ОСОБА_6 окрім того мати малолітньої дитини ОСОБА_4 за адресою реєстрації не проживає понад 20 років і втратила право користування даним житловим приміщенням відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 361/360/20 (що набрало законної сили), що підтверджує підстави для задоволення визначеної нижче позовної вимоги та захисту права користування позивача на вказану квартиру.

05 листопада 2020 року хвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2021 року.

31 травня 2021 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову.

Посилалась на те, що у даній позовній заяві, позивачем не наведені, передбачені чинним законодавством підстави, для визнання малолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тобто є незрозумілим, на які саме передбачені законом підстави посилається позивач і відповідно, які саме докази підтверджують або факт непроживання особи у жилому приміщення понад шість місяців, або чим підтверджується факт вибуття особи на постійне проживання до іншого населеного пункту чи в інше жиле приміщення.

Не можна вважати неповажною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина, в силу свого віку, не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку.

Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Крім того, посилання позивача на порушення її прав через збільшення нарахувань за надання комунальних послуг не заслуговують на увагу.

Не сплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки заявник (за доведеності понесений ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини.

Дійсно, малолітній ОСОБА_5 був зареєстрований за даною адресою в березні 2020 року за її заявою коли вона ще була зареєстрована в даному жилому приміщенні, отже він набув користування даним жилим приміщенням з передбачених законом підстав.

В серпні 2020 року вона спробувала вселитися в квартиру АДРЕСА_1 , де зареєстрований її син ОСОБА_5 . Однак, через опір з боку позивача та її категоричне небажання впустити їх до квартири не змогла реалізувати право свого сина на право користування даним жилим приміщенням. Обставини наявності перешкод в користуванні жилим приміщенням, які чиняться позивачем підтверджуються висновком Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

23 червня 2021 року позивач подала позовну заяву про зміну предмету позову, в якій просила зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 жовтня 2021 року представником відповідача були подані до Броварського міськрайонного суду Київської області заперечення щодо прийняття уточненої позовної заяви про усунення перешкод в користуванні житлом та зняття з реєстрації, в яких посилається на те, що позов заявлено до неналежної особи (ст.51 ЦПК) - оскільки у першій позовній заяві мова йде про визнання малолітньої дитини таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а в уточненому позові про усунення перешкод в користуванні житлом та зняття з реєстрації малолітньої дитини з реєстрації. Отже, належним відповідачем є малолітня особа ОСОБА_5 , оскільки саме його прав користування жилим приміщенням стосуються обидва позови.

ОСОБА_4 не може бути відповідачем, а є лише законним представником малолітньої дитини ОСОБА_5 в силу вимог ч.1 ст.59 ЦПК.

Більш того, малолітня дитина ОСОБА_5 , нарівні з іншими користувачами, має таке саме право брати участь у приватизації даного ж/п, якого так наполегливо, без законних підстав, намагається його позбавити позивач.

09 листопада 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на уточнену позовну заяву про усунення перешкод в користуванні житлом та зняття з реєстрації, в якому просив у задоволенні уточненої позовної заяви відмовити.

Представник відпвоідача зазначає, що позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку малолітнього ОСОБА_5 і разом з тим не заявляє жодних вимог, які передбачені ч.1 ст.7 Закону України ?Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні?, хоча саме ці вимоги є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Задоволення судом однієї з цих вимог і є підставою для знаття особи з реєстраційного обліку.

Вказані суперечності у позиції позивача щодо способу захисту своїх прав не дозволяють, в свою чергу, стороні відповідача визначити своє остаточне ставлення до позовних вимог та обрати відповідний закону спосіб реагування на них.

За наведених обставин, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом та зняття з реєстрації не відповідають вимогам закону, є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

16 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що враховуючи те, що малолітня дитина не може самостійно визначити місце свого проживання/реєстрації, то це роблять за нього батьки, в даному випадку мати ОСОБА_4 , яка подала документи на реєстрацію місця проживання новонародженої дитини за своїм місцем реєстрації по АДРЕСА_2 . Але коли ОСОБА_4 втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою і відмовилася знімати з реєстрації місця проживання свого малолітнього сина ОСОБА_5 , всупереч встановленого порядку ст.11 ЗУ ?Про охорону дитинства? та норм ст.ст. 150, 155 СК України, де зазначено, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права.

Таким чином визначення відповідача в даній справі є юридично правильним, тому що тільки мати малолітнього ОСОБА_5 яка здійснює реалізацію його прав в його ж інтересах і тільки мати може зловживати правом своєї дитини і здійснювати перешкоди у користуванні житлом позивачу і її родині.

Даний факт підтверджується доданими до відзиву документів, а саме: довідками Броварського РУП ГУНП в Київській області від 09.06.21 р., 31.07.21р., 31.08.21 р. на підставі заяв відповідача, яка регулярно викликала поліцію за адресою по АДРЕСА_2 , вчиняла скандали в присутності сусідів з метою фіксації даної події.

Позивач була вимушена звернутися до відділу поліції з заявою про вчинення адміністративного правопорушення на ОСОБА_4 з метою припинення психологічного тиску на родину позивача та завідомо неправдивий виклик поліції.

Враховуючи вищенаведені факти стає зрозумілим, що відповідач зловживає своїми правами матері малолітньої дитини, здійснює перешкоди у користуванні майном позивачу, тероризує родину позивача і відмовляється знімати з реєстрації місця проживання своєї дитини з адреси АДРЕСА_2 , що обмежує право позивача на приватизацію.

В своєму відзиві представник відповідача посилається на те, що малолітня дитина має право брати участь у приватизації вказаного житлового приміщення тільки з підстав її реєстрації в квартирі.

Позивач не погоджується з таким тверженням, тому що ОСОБА_5 не є членом родини позивача у розумінні норм ст. 64 Житлового кодексу України, де зазначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

17 листопада 2022 року виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, позиція третьої особи щодо предмету спору, а саме органу опіки та піклування у особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, викладена у висновку щодо недоцільності зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 січня 2023 року до суду надійшли пояснення позивача ОСОБА_1 , в яких посилається на те, що дитина не може бути зареєстрована в квартирі чи будинку, де не зареєстрований ні один з його батьків (усиновлювачі) або у відповідних випадках, де не проживає опікун або не знаходиться навчальний заклад чи заклад охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Враховуючи вищенаведене звертає увагу суду на те, що позивач та члени її родини не є законними представниками ОСОБА_5 і він не є членом їх родини в розумінні норм частини другій статті 64 Житлового Кодексу, і тому не несуть відповідальність за організацію місця проживання малолітньої дитини.

Представник відповідача у своїх запереченнях посилається на те, що малолітній ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_4 не мають іншого житла і тому він не може бути знятий з реєстрації. Постанова КМУ передбачає в п.42 та п.43 аналогічну ситуацію і регламентує реєстрацію місця проживання дитини та її матері, які не мають постійного місця проживання.

Враховуючи вищенаведені норми стає зрозумілим, що відсутність права власності чи користування житлом у матері чи дитини не є перешкодою у задоволенні позову.

Також заслуговує на увагу висновок органу опіки та піклування Броварської міської ради щодо недоцільності зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким позивач не погоджується, тому що зафіксований факт вимагання ОСОБА_4 від позивача значної суми коштів за зняття з реєстрації її малолітньої дитини, свідчить про зловживання інтересами дитини з намірами отримати неправомірну вигоду, про що третя особа не зробила правових висновків, при цьому Орган опіки та піклування Броварської міської ради зробила вказаний висновок на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207, яка втратила чинність 07 лютого 2022 року.

Враховуючи вищенаведене зазначає, що позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

31 травня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

04 липня 2023 року представник відповідача подав пояснення у судовому засіданні, в яких просив у задоволенні позову відмовити.

12 липня 2023 року позивач подала до суду пояснення, в яких просила позов задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити, пояснення надали аналогічно викладеним в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, в своїх письмових поясненнях просив проводити розгляд справи у їх відсутність

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 737 квартира АДРЕСА_1 видана ОСОБА_10 , який був головою сім`ї, його дружині ОСОБА_11 та донькам - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Ордер виданий на підставі рішення міськвиконкому від 20.09.1988 року за № 225. (а.с. 9)

На підставі рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 258 від 13.06.2006 року, ОСОБА_1 визначена наймачем за раніше укладеним договором найму на вищезазначену квартиру замість попереднього наймача ОСОБА_10 , у зв`язку з його смертю та за згодою повнолітніх членів сім`ї. (а.с. 10)

Відповідно заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року по справі № 361/1560/20 за позовом ОСОБА_1 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , про що 11 брезня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 237, зареєстрований Брварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), та 11 березня 2020 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 50)

Виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області до суду подано рішення від 08 листопада 2022 року за № 582 "Про надання висновку до суду щодо недоцільності зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_5 " ( а.с. 143-150)

У вказаному висновку зазначено, що згідно ордеру від 20.09.1988 року № 225, виданим виконавчим комітетом Броварської міської Ради народних депутатів на підставі рішення міськвиконкому, ОСОБА_10 із сім`єю з чотирьох чоловік отримав право зайняття житлового приміщення житловою площею 41,7 кв.м, яке складається з трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 . Склад сім`ї:

1. ОСОБА_10 - голова сімейства.

2. ОСОБА_11 - дружина.

3. ОСОБА_12 - донька.

4. ОСОБА_13 - донька.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Мокрецької сільської Ради Броварського району Київської області 06.08.1988, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 уклали шлюб, актовий запис №10. Після укладання шлюбу ОСОБА_12 змінила прізвище на ? ОСОБА_16 ?.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 64 років, актовий запис №11.

Згідно з витягом із рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.06.2006 № 258, ОСОБА_1 було визначено наймачем за раніше укладеним договором найму вищевказаної квартири замість попереднього наймача ОСОБА_10 у зв`язку з його смертю та згодою повнолітніх членів сім`ї.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на користування житловою квартирою було вирішено визнати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно з листом від 23.09.2022 №7015/1.12.3/В, наданим відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування ?Прозорий офіс? виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано шестеро осіб: ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була зареєстрована за цією адресою з 17.07.1995 року, знята з реєстрації місця проживання 22.08.2022 року за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 року. На території Броварської територіальної громади Броварського району Київської області зареєстрованою не значиться.

06 жовтня 2022 року спеціалістами Служби було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 та її родини за вищезазначеною адресою, про що було складено відповідний акт № 426. У ході обстеження було встановлено, що трикімнатна квартира загальною площею 68,8 кв.м, житловою - 41,7 кв.м. Наявні газо-, електро-, водо- та теплопостачання. Помешкання чисте, охайне, з косметичним ремонтом. Наявні меблі та побутова техніка, санвузол роздільний. Зі слів ОСОБА_1 , борги за комунальні послуги відсутні. Малолітній ОСОБА_5 зареєстрований за вищевказаною адресою окремо від місця проживання матері, ОСОБА_4 . У квартирі відсутні іграшки, дитяче ліжечко, одяг та взуття для хлопчика відповідно віку дитини, які б свідчили про проживання малолітнього ОСОБА_5 в даному помешканні. Зі слів ОСОБА_1 , дитина у вищевказаній квартирі не проживає з народження.

За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації:

- ОСОБА_1 - двоюрідна баба малолітнього ОСОБА_5 , зареєстрована та проживає. Офіційно працевлаштована, ФОП ?Фортуна?, прасувальниця. Середньомісячний дохід складає близько 6000,00 грн;

- ОСОБА_15 - чоловік ОСОБА_1 , зареєстрований і проживає. Офіційно працевлаштований, АТП 1329, інженер. Середньомісячний дохід складає близько 6000,00 грн. Учасник ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС;

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , зареєстрований та проживає, неодружений;

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - донька, зареєстрована та проживає, офіційно працевлаштована;

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - онука, зареєстрована та проживає, вихованка ЗДО ?Джерельце?;

- ОСОБА_5 - син ОСОБА_4 , зареєстрований, але не проживає. Наразі знаходиться з матір`ю за межами України.

Цього ж дня спеціалістом Служби було проведено бесіду з ОСОБА_1 , у ході якої остання повідомила, що в 1988 році її батько, ОСОБА_10 , отримав трикімнатну квартиру за вищевказаною адресою, в якій він проживав разом із дружиною, ОСОБА_22 , та двома доньками, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Всі члени родини були зареєстровані в даній неприватизованій квартирі. Як розповіла ОСОБА_1 , в день її весілля батько подарував їй ключі від квартири. Натомість житловий будинок в с. Заворичі Броварського району Київської області, власником якого на той час був батько, він подарував другій доньці, ОСОБА_6 . Остання після одруження проживала в даному будинку разом зі своїм чоловіком та двома дітьми, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Діти навчалися в місцевій школі. Однак місце реєстрації ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 залишалося за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті батька за згодою всіх повнолітніх членів родини наймачем даної квартири стала ОСОБА_1 . Остання звернулася до сестри, ОСОБА_6 , з проханням знятися з дітьми з реєстрації та зареєструватися в її житловому будинку з метою подальшої приватизації квартири. Однак, зі слів ОСОБА_1 , її сестра запропонувала їй сплатити за це кошти в сумі 15000,00 доларів США. ОСОБА_1 зазначила, що в неї немає такої суми, тоді сестра запропонувала виплачувати частинами. Після відмови ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_1 вирішувати дане питання в судовому порядку. Згодом судовим рішенням ОСОБА_6 разом зі своїми дітьми була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, як повідомила ОСОБА_1 , за час тривання судового процесу ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_5 й зареєструвала його за своїм місцем реєстрації, а фактично проживали в житловому будинку в с Заворичі. Наразі малолітній зареєстрований окремо від місця проживання своєї матері. ОСОБА_1 зауважила, що її племінниця ОСОБА_4 навмисне не хоче реєструватися в житловому будинку своєї матері та знімати з місця реєстрації свого сина, тому що в разі приватизації її малолітній син стане співвласником квартири. Наразі триває судовий процес про усунення перешкод в користування житлом та зняття дитини з реєстрації.

ОСОБА_4 - матір малолітнього ОСОБА_5 (свідоцтво про народження: серія НОМЕР_1 , виданий Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 11.03.2020).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 11.03.2020 №6, відомості про батька малолітнього ОСОБА_5 були записані зі слів його матері ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 14.07.2020 №06-15/8127, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування ?Прозорий офіс? Броварської міської ради Київської області, місце проживання ОСОБА_5 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку по розгляду ЄО №21596 від 29.07.2020, наданого Броварським ВП ГУНП в Київській області 07.08.2020, по заяві ОСОБА_4 про відмову її тітки, ОСОБА_1 , у тимчасовому проживанні матері з сином ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, заявнику було надано відповідь про наявність у них цивільно-правового спору, що не відноситься до компетенції ОВС, а вирішується в приватному порядку в суді.

Згідно з довідками по заяві ОСОБА_4 до Броварського РУП ГУНП в Київській області від 09.06.2021 та 31.08.2021 щодо не допуску її з сином рідною тіткою, ОСОБА_1 , до квартири за вищезазначеною адресою, заявнику було надано відповідь про наявність у них цивільно-правового спору, що вирішується в судовому порядку.

Згідно з висновком до суду від 25.05.2021 № 383, наданим виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області, органом опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області було визнано недоцільним визнання малолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою у зв`язку зі звуженням обсягу його існуючих житлових прав.

Відповідно до медичного висновку № 23 про дитину-інваліда віком до 18 років від 21.03.2022, ОСОБА_5 має діагноз: цукровий діабет І типу.

Представник ОСОБА_4 надав спеціалісту Служби підтверджуючі документи про те, що з 10.04.2022 року вона з сином ОСОБА_5 наразі перебуває на території Чехії в місті Пршибрам, у зв`язку з чим провести обстеження умов проживання матері з дитиною не є можливим.

04 жовтня 2022 року спеціалістом було проведено бесіду з ОСОБА_4 по відеозв`язку через мобільний додаток ?Vіbег?, у ході якої остання повідомила, що після народження сина зареєструвала його за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням суду її було знято з реєстрації за вищевказаною адресою, натомість після надання до суду висновку органу опіки та піклування, судом було відмовлено в знятті її дитини з реєстрації. ОСОБА_4 розповіла, що до початку війни проживала разом із сином в орендованому житлі в м. Бровари, працювала в салоні краси ?Ідеал? майстром манікюру. Доглядати за сином їй допомагала її матір, ОСОБА_6 , періодично забираючи онука до себе в с. Заворичі Броварського району. Після звільнення з роботи матір дитини проживала в будинку своєї матері та надавала послуги манікюру на дому. ОСОБА_4 зазначила, що наразі в неї місце реєстрації відсутнє. З початком військової агресії росії проти України матір з дитиною та бабою виїхали за межі України до Чехії, де наразі перебувають. Зазначила, що баба дитини працевлаштувалася, а вони з сином отримують виплати. Повідомила, що поки не планує повертатися до України. В житловому будинку в с. Заворичі на даний час проживають дід та прабаба малолітнього. ОСОБА_4 розповіла, що між її матір`ю та тіткою була усна домовленість про поділ батьківського нерухомого майна: квартира в Броварах - ОСОБА_1 , а будинок в Заворичах - її матері, ОСОБА_6 , яка наразі, зі слів доньки, є власником будинку. Пізніше її матір почала заперечувати проти такого поділу. На запитання спеціаліста чи намагалася ОСОБА_4 вирішити проблему з тіткою мирним шляхом розповіла, що її матір пропонувала ОСОБА_1 за зняття з реєстрації виплатити їй 5000,00 доларів США. Однак остання відмовилася й подала до суду позовну заяву. Також спеціаліст поцікавилась чому ОСОБА_4 не хоче зареєструватися в будинку своєї матері та зареєструвати за своїм місцем реєстрації сина. Матір малолітнього пояснила, що її син - діабетик та потребує постійного кваліфікованого медичного догляду, якого він не може отримати в с. Заворичі, тому їй потрібне житло в м.Бровари. Остання зазначила, що її син з народження не проживає за місцем своєї реєстрації.

Відповідно до листа від 14.10.2022 року №5.01-13/5.1/13624, наданого управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_4 перебуває на обліку та одержує державну допомогу при народженні дитини на ОСОБА_5 з 01.03.2022 року по 31.03.2023 рік.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.10.2022 року №312126142, №, №312128513, №312129209 та № ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_5 не має права власності на нерухоме майно, інших речових прав, іпотек та обтяжень.

Відповідно до правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, місце проживання дитини до 14 років може бути зареєстровано за наявним у реєстрі територіальної громади зареєстрованим місцем проживанням батьків чи одного з них. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області матір дитини, ОСОБА_4 було визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Станом на 18.10.2022 у ОСОБА_4 відсутнє місце реєстрації та не має права власності на нерухоме майно. З огляду на вищевикладене, Служба вважає за недоцільне зняття малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з порушенням житлових прав дитини.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі - Комісія), яке відбулося 12 травня 2021 року, у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було розглянуто питання щодо доцільності/недоцільності визнання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 заперечила щодо визнання її сина, таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Малолітній не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт його непроживання у спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Належних та допустимих доказів на підтвердженя того, що малолітня дитина, ОСОБА_5 , набула право власності або право користування іншим житлом не надано.

26 жовтня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області в присутності ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (спілкування з останньою відбулося через програму для організації відеоконференцій ?ZOOМ?) було розглянуто питання про зняття з реєстрації малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований окремо від місця проживання матері. Члени комісії заслухали присутніх.

Враховуючи вищевикладене, керуючись законами України ?Про охорону дитинства?, ?Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей?, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за недоцільне зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки це призведе до звуження обсягу його існуючих житлових прав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми ЦК України при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Суд звертає увагу на те, що малолітня дитина обмежена у праві самостійно обирати місце свого проживання.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. На поважність причин не проживання дитини не впливає і наявність у того з батьків, з ким вона фактично проживає, права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17 (провадження № 61-11933св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц (провадження № 61-37367св18), від 27 червня 2019 року у справі № 337/1760/17 (провадження № 61-31119св18), від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19).

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_5 іншого житла не має, будучи малолітнім не може самостійно визначати своє місце проживання та змушений перебувати разом із матір"ю ОСОБА_4 , відповідно до медичного висновку № 23 про дитину-інваліда віком до 18 років від 21.03.2022, ОСОБА_5 має діагноз: цукровий діабет І типу, а тому відсутні підстави для позбавлення малолінього ОСОБА_5 права на житло шляхом зняття його із реєстраційного обліку.

Крім того слід зазначити, що приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання "вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав"(рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово підкреслив, що відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

За таких обставин, окрім наведених вище обгрунтувань, суд дійшов висновку про відмову в позові з тих підстав, що заявлена у цій справі вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 у вказаній квартирі не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше), вимог про що позивачем в позовній заяві поданій 23 червня 2021 рокуц не заявлено.

Керуючись ст.ст. 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка є законним представником малолітньої дитини ОСОБА_5 про зобов`язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку малолітньої дитини ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційної суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.