Єдиний унікальний номер 722/1546/22
Номер провадження 2/722/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря судових засідань Кушнір І.В.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

та відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ясінська Я.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , через електронний суд звернулась із вказаним вище позовом.

Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки ОСОБА_4 .

До спадкового майна померлого ОСОБА_4 входять грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку спадкодавця в сумі 160 000 грн.

Згідно ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємицею першої черги.

Починаючи з 1977 року, ще коли сину сторін було 5 років, подружжя розірвало шлюб та позивачка разом із сином переїхала жити до будинку АДРЕСА_1 . З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_1 повністю опікувалась сином, матеріально його утримувала, піклувалась про фізичний стан та стан здоров`я спільної з відповідачем дитини. Ще з того часу відповідач, будучи батьком, жодної участі в житті сина не брав, не спілкувався з ним, не цікавився його життям та здоров`ям. На прохання позивачки допомагати їй із сином, останній відмовлявся та погрожував позивачці, внаслідок чого ОСОБА_1 не зверталась до суду про стягнення аліментів.

Пізніше, коли син подорослішав, він почав навчатись в м.Калуга, Російської федерації. ОСОБА_1 протягом всього часу навчання підтримувала сина матеріально, надсилала кошти, оплачувала його навчання та всі пов`язані з ним витрати.

Після завершення навчання, син ОСОБА_4 залишився проживати в Росії і одружився. Позивачка неодноразово їздила до сина, спілкувалась з його дружиною та пасинком, вітала зі святами, допомагала матеріально, цікавилась його життям та здоров`ям.

Починаючи з 2005 року, у сина ОСОБА_4 виявили психічне захворювання, а саме виражені розлади особистості, обумовлені епілепсією. В подальшому ОСОБА_4 було надано другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕ. Внаслідок даного захворювання, стан ОСОБА_4 поступово погіршувався, син був інколи неспокійним, що впливало на його сімейне життя. Тому, в 2019 році шлюб між сином позивачки та його дружиною був розірваний та враховуючи стан здоров`я сина, позивачка забрала його до себе на постійне проживання, адже останній потребував постійного догляду.

В 2021 році висновком ЛК медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу встановлено, що ОСОБА_4 обмежений в самообслуговуванні, в здатності і орієнтації, в здатності контролювати свою поведінку, а тому потребує сторонньої догляду, який здійснює ОСОБА_1 .

Враховуючи даний висновок, Управлінням соціального захисту населення Дністровської РДА, ОСОБА_1 призначено грошову допомогу на догляд за сином з 01.01.2021 року по 31.05.2022 року, розмір якої становив 2 393 грн. на місяць.

Враховуючи стан здоров`я, ОСОБА_4 працювати та забезпечувати себе самостійно не міг, а тому всі витрати на його утримання, лікування надавала ОСОБА_1 . Саме вона купувала сину ліки, одяг, продукти харчування та все необхідне для повноцінного життя. Допомога по догляду та розмір власної пенсії були мізерними, тому позивачка потребувала допомоги та підтримки відповідача як батька ОСОБА_4 . Неодноразово син до батька приходив та просив допомоги, проте батько жодного разу ніякої допомоги не надавав, декілька таких зустрічей закінчувались конфліктами та викликами поліції.

Натомість мати протягом останніх 2 років перед смертю сина постійно доглядала за ним, остільки той знаходився в тяжкому фізичному та емоційному стані у зв`язку із психічними проблемами зі здоров`ям і потребував постійного стороннього догляду.

Здебільшого за свої власні кошти позивачка купувала ліки та інші засоби необхідні для покращення стану здоров`я сина. Також, остання оплачувала витрати на комунальні послуги, оскільки наданої державою соціальної допомоги не вистачало на покриття всіх необхідних витрат, також ОСОБА_1 здійснювала фактичний догляд за своїм повнолітнім сином, готувала їжу, прибирала, піклувалася про нього, такий догляд за їхнім з відповідачем сином позивачка здійснювала до моменту його смерті.

Відповідач не приймав ніякої участі у покращенні становища свого сина, не переймався його життям і здоров`ям, не надавав йому жодної допомоги, чим порушив вимоги ч.1 ст.198 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги. Вказаних обов`язків по відношенню до сина відповідач не виконував.

Окрім фактичного догляду, позивачка за власні кошти забезпечувала сина всім необхідним: ліками, продуктами, оскільки він сам себе не міг обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги. Відповідач же ухилявся від надання своєму сину допомоги, від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, який перебував у безпорадному стані. Також відповідач не з`явився на поховання свого сина, не надав матеріальної допомоги для організації поховання.

Вважає, що ОСОБА_3 , який не проживав на момент смерті разом зі своїм сином, своєю бездіяльністю по відношенню до становища сина порушив не лише норми моралі, але й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування до нього ч.5 ст.1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Окрім того, в провадженні Сокирянського ВП №1 Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області перебуває кримінальне провадження №0000209 за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення відповідачем злочину, передбаченого ст.120 КК України, досудове розслідування по якому триває.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, за життя спадкодавець не залишив заповіту, спадкоємцями майна спадкодавця першої черги за законом є: мати - ОСОБА_1 та батько - ОСОБА_3 , які в межах шестимісячного строку заявили про намір прийняти спадщину та подали до приватного нотаріуса Гапчука В.В., заяви про прийняття спадщини.

На підставі заяв спадкоємців приватним нотаріусом відкрита спадкова справа №63/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач зобов`язаний цікавитись життям сина, піклуватись про його стан здоров`я, психологічний та моральний стан. Натомість ОСОБА_3 протягом життя сина жодного разу свого обов`язку, як батько, не виконував, не цікавився ні станом здоров`я, ні навчанням, ні матеріальним забезпеченням сина. А в останні роки його життя навпаки здійснював психологічний тиск на спадкодавця, вимагав від нього кошти та зчиняв сварки, звинувачуючи у них сина ОСОБА_4 .

Також звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 перед своєю смертю, спадкодавець перебував у будинку відповідача, де відбулася сварка між ним та батьком і вже через годину, прийшовши додому, ОСОБА_4 покінчив життя самогубством.

Просила усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого входять кошти, що знаходяться на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі за обставин, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення. На обґрунтування своїх заперечень вказував на те, що з 1979 року по даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , від якого у них народилась донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .Від попереднього шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 був народжений син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому, 27.09.1977 року даний шлюб був розірваний, та згідно рішення суду призначено виплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , які відповідачем сплачувались в період з 1977 року по 1990 рік до досягнення ним повноліття. Під час утримання з заробітної плати відповідача аліментів на утримання сина, звернень від колишньої дружини про неотримання нею аліментів, що б призвело до виникнення заборгованості не було. Зазначає, що не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та згідно чинного законодавства ним у повній мірі виконано обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини. На даний час відповідач є непрацездатною особою, потребує систематичного лікування та значних матеріальних витрат на це і вважає, що згідно чинного законодавства має право на частину коштів у спадщині сина ОСОБА_4 , участь в утриманні якого він виконав у повній мірі у встановленому законодавством порядку.

Свідок ОСОБА_7 , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що позивачку ОСОБА_1 знає протягом тривалого часу, вони перебувають у дружніх відносинах. Також свідок добре знала покійного сина позивачки ОСОБА_8 та її колишнього чоловіка ОСОБА_3 . Коли батьки розлучились, ОСОБА_9 було приблизно п`ять років і він залишився проживати разом з матір`ю. Після закінчення навчального закладу ОСОБА_9 переїхав до до м.Калуги, де одружився та проживав до 2020 року. Повернувся до України приблизно 3 роки тому, у зв`язку з тим, що захворів і потребував догляду, тому весь час після повернення проживав з матір`ю ОСОБА_1 . Свідку відомо що за кордоном у його власності перебував автомобіль та квартира, яку придбала йому позивачка. Все своє майно він продав перед поверненням до України. ОСОБА_9 дуже хворів, у нього були приступи епілепсії, були такі випадки коли доводилось викликати швидку по два-три рази на ніч, батько при цьому не був присутній жодного разу, не надавав допомоги сину ні моральної, ні матеріальної. ОСОБА_9 розповідав, що батько телефонує до нього, постійно влаштовує суперечки, ображає його і вимагає у нього гроші, оскільки хоче придбати автомобіль. Покійний ОСОБА_9 ніколи не звертався до батька про матеріальну допомогу, за ним доглядала його мати та сестра. ОСОБА_3 негативно впливав на свого сина, після чого майже кожного разу у нього виникали приступи. Також свідку відомо, що напередодні смерті ОСОБА_9 , він був у батька вдома і між ними виникла чергова суперечка і одразу після цього ОСОБА_9 , повернувшись додому, покінчив життя самогубством. Також батько не приймав участі у похованні сина.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що позивачка та відповідач не проживають спільно протягом тривалого часу. На момент їхнього розлучення їхньому спільному сину ОСОБА_9 було приблизно п`ять років та він залишився проживати разом з матір`ю. В подальшому ОСОБА_9 тривалий час проживав в Російській федерації. З того часу, коли у нього виявили захворювання, він почав проживати в Україні разом із матір`ю. Свідок часто спілкувалась з покійним ОСОБА_9 та неодноразово чула від нього, що він ображається на свого батька, оскільки він не допомагає йому матеріально на лікування, а лише сам телефонує постійно та просить у нього гроші, щоб придбати автомобіль. Зі слів ОСОБА_9 , свідку відому, що він просив у батька матеріальну допомогу, оскільки йому потрібно було оформити документи після переїзду та на придбання ліків, однак батько не допомагав. Лікуванням та доглядом ОСОБА_9 займалась тільки матір. Свідку відомо, що між покійним ОСОБА_9 і ОСОБА_3 постійно виникали суперечки, що дуже погано впливали на стан ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що з позивачкою ОСОБА_1 проживає по сусідству з 2015 року. Приблизно у 2019 році ОСОБА_9 сильно захворів і позивачка у зв`язку з цим привезла його з Росії до України та він весь час до смерті проживав разом з матір`ю. З часу повернення ОСОБА_9 до України, свідок жодного разу не бачила, щоб батько ОСОБА_3 провідував сина. ОСОБА_9 часто лежав в лікарні, як в м.Сокиряни, так і в м.Чернівці, його лікування було дуже дороговартісне і оплачувала його мати. Свідку відомо, що ОСОБА_9 звертався до батька про матеріальну допомогу на придбання ліків, однак він йому відмовляв та натомість сам просив у нього гроші, щоб придбати автомобіль. Аліменти ОСОБА_3 не виплачував. Коли у ОСОБА_9 не було приступів епілепсії, він всім допомагав по господарству, міг в повній мірі подбати про себе фізично, однак потребував матеріальної допомоги на придбання ліків.

Заслухавши думку учасників судового процесу, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав в м.Сокиряни Дністровського району Чернівецької області, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 10.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського РУЮ Чернівецької області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_12 .

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого повторно 23.08.2022 року Сокирянським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮУ у Чернівецькій області, встановлено що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 розірвано 27.09.1977 року за актовим записом №143.

З матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Гапчуком В.В. №63/2022 від 28.05.2022 року щодо майна померлого ОСОБА_4 встановлено, що після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку спадкодавця в сумі 160 000 грн.

28.05.2022 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Гапчука В.В. з заявою про прийняття спадщини.

15.07.2022 року позивачка ОСОБА_1 також звернулась до приватного нотаріуса Гапчука В.В. із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 .

За результатом дослідження медичної картки хворого ОСОБА_4 судом також було встановлено, що він дійсно мав психічне захворювання.

Згідно довідки МСЕ №2017 №1065071, виданою ФКУ «ГБ МСЕ по Калужській області» Мінпраці Росії БМСЕ №2, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлена ІІ група інвалідності строком до 01.02.2021 року.

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №90, ОСОБА_4 , 1972 року народження, який проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , обмежений в самообслуговуванні, в здатності до орієнтації, в здатності контролювати свою поведінку, а тому потребує стороннього догляду.

Згідно довідки, виданої управлінням соціального захисту населення Дністровської РДА №1843 від 18.11.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Дністровської РДА (м.Сокиряни) як отримувач щомісячної грошової допомоги, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним 01.01.2021 року по 31.05.2022 року.

Згідно довідки Управління - Центру надання адміністративних послуг (Центр Дії) Сокирянської міської ради №1843 від 18.07.2022 року, ОСОБА_4 перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з 25.06.2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (по день його смерті). На день смерті з ОСОБА_4 в одному будинку була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1261 ЦПК України у першу чергу спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Таку позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 01.06.2021 року №742/1475/19 (провадження №61-17207св20), постанова від 04.07.2018 року №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), постанова від 21.03.2018 року №337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18), тощо.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, під час розгляду даної справи позивачкою не доведено суду належними та допустимими доказами вчинення відповідачем будь-яких умисних дій, які б свідчили про ухилення його від надання допомоги ОСОБА_4 .

Крім того, доказів того, що спадкодавець за життя потребував коштів на придбання ліків і догляд, а його пенсії та грошових коштів, які надавалися позивачкою, було недостатньо, стороною позивача до суду не надано, тоді як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні позивачка пояснила суду, що здійснювала догляд за сином самостійно і могла йому забезпечити такий догляд та за допомогою до відповідача не зверталась.

Не було надано позивачкою також доказів того, що відповідач мав як фізичну так і матеріальну змогу здійснювати догляд за ОСОБА_4 , однак умисно уникав цього.

Окрім цього, не доведено суду і тих обставин, що покійний ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та потребував саме допомоги відповідача ОСОБА_3 .

Наведені висновки суду підтверджуються поясненнями наданими позивачкою в судовому засіданні, а також показаннями свідків, з яких встановлено, що за ОСОБА_4 здійснювала догляд його матір ОСОБА_1 , оскільки остання проживала з ним спільно з 2020 року. Крім цього, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 підтвердили обставини про те, що покійний ОСОБА_4 не звертався до батька про матеріальну допомогу, а також допомагав матері по господарству та міг в повній мірі фізично подбати про себе.

При цьому, доводи позивачки про те, що відповідач не приймав участі у витратах на поховання спадкодавця суд не бере до уваги, оскільки за змістом ч.5 ст.1224 ЦК України вказані обставини не можуть вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Також, суд не бере до уваги посилання позивачки на наявність відкритого кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.120 КК України, оскільки по вказаному провадженні досудове розслідування на даний час не завершене і будь-яких судових рішень з приводу розгляду даного провадження по суті на даний час не ухвалювалося.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені позивачкою обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, недоведені належними, допустимими та достовірними доказами, а тому у задоволенні позову про усунення відповідача від права на спадкування слід відмовити в повному об?ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1216-1218, 1224, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.4-6, 13, 48, 51, 76-81, 83, 141, 158, 175, 258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 20.03.2023 року.