24.02.2023 Справа № 756/3329/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________________
Унікальний №756/3329/22
Провадження №2-др/756/27/23
21 лютого 2023 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Диби О.В.,
за участю секретаря Колесник А.В.,
представника позивача адвоката Попової Г.Г.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Маркової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -
У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 03.05.2022 та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 2000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 03.05.2022 та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

19.01.2023 представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Попова Г.Г. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо відшкодування витрат на правову допомогу з посиланням на те, що відповідно до укладеного договору про надання послуг та акту наданих послуг вартість наданої правової допомоги складає 9000 грн. Вказував на те, що під час звернення до суду з позовом стороною позивача повідомлялося про орієнтовні витрати на правову допомогу, а в судовому засіданні 16.01.2023 представником позивача в усній формі заявлялося щодо подачі протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив задовольнити її.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача витрат на правову допомогу, представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення спираючись на те, що стороною позивача не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а також до закінчення судових дебатів не надано доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та не заявлено про подання таких доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, з матеріалів справи убачається, що звертаючись до суду з позовом сторона позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивача як дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Як встановлено судом, 20.10.2022 між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «Ейдіком» укладено договір №20102022 про надання правової (професійної правничої) допомоги (а.с.98-99), а також додаток №1 від 20.10.2022 до вказаного договору (а.с.100).

Згідно детального опису від 17.01.2023 та акту наданих послуг від 17.01.2023, вартість надання правової допомоги, а саме надання консультації (шляхом аналізу матеріалів справи), поїздки до суду (шляхом участі у трьох судових засіданнях), отримання відзиву та формування відповіді на відзив, становить 9000 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18).

З матеріалів справи убачається, що з усіх судових засідань, які були призначені у справі, за участю представника позивача фактично відбулося одне судове засідання призначене на 16.01.2023, а клопотання представника позивача щодо долучення до справи відповіді на відзив судом було залишено без розгляду, саму ж відповідь на відзив повернуто представнику у зв`язку з пропуском процесуального строку для її подачі.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що позовна заява містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а в судовому засіданні, яке відбулося 16.01.2023, представником позивача в усній формі повідомлялось про подачу протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Таким чином, твердження сторони відповідача щодо ненадання стороною позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а також доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та не заявлення про подання таких доказів до закінчення судових дебатів спростовуються матеріалами справи.

Також суд звертає увагу на предмет позову, який фактично спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дитини сторін.

З огляду на викладене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн. та стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 258-260, 270, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст додаткового рішення складено 24.02.2023.

Суддя: О.В. Диба