Номер провадження: 22-ц/813/1203/23
Справа № 522/7988/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Після збільшення позовних вимог просив стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 68230,00 грн та відшкодування збитків у розмірі 3800,00 грн.

Позивач, обґрунтовував позов тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Останнім зазначено, що поверхом вище, над квартирою позивача розташоване приміщення приватного дитячого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_2 . В березні 2019 року позивачем було виявлено факт залиття квартири, яка належить останньому на праві власності, з приміщення дитячого центру. За даним фактом працівниками дільниці №3 КП ЖКС «Фонтанський» 22 березня 2019 року був складений відповідний акт. Причиною залиття стало тривале протікання водогону на території нежитлового приміщення дитячого центру «Перлина». 25 квітня 2019 року працівниками дільниці №3 КП ЖКС «Фонтанський» повторно був складений акт про залиття вказаної квартири. У акті зазначалось, що з нежитлового приміщення дитячого садку «Перлина» протягом тривалого часу відбувається протікання водопроводу. Відповідно до Висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №73 від 17 травня 2019 року залиття приміщень туалету та коридору квартири АДРЕСА_1 виникло в результаті протікання (несправності) інженерних мереж санвузлу дитячого центру «Перлина», який розташований над квартирою позивача. Відповідно до зазначеного висновку, що був складений судовим експертом Гончар Н.В., вартість ремонтно-відновлювальних робіт по ліквідації пошкоджень опоряджувальних матеріалів та конструкції квартири АДРЕСА_1 складає 68230,00 грн. За проведення експертизи позивачем по справі було сплачено 3 800,00 грн.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву.

25 червня 2019 року від представника відповідача до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, та 06 серпня 2019 року заперечення на заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, в яких зазначено, що позивачем не було надано доказів підтвердження права власності ОСОБА_2 на приміщення приватного дитячого центру «Перлина». Акт про залиття квартири від 22 березня 2019 року взагалі не відповідає приписам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, а саме абз. 2 п. 2.3.6 Правил (додатку 4 до Правил) і відповідно не може вважаться доказом по справі. В свою чергу і Акт про залиття квартири від 25 квітня 2019 року не відповідає вимогам зазначених правил так як в даному акті не встановлено причину залиття, оскільки відповідна графа в Акті не заповнена, та такий акт не містить підпису нібито винної сторони. Відповідач вважала, що відповідальність за спричинену майнову шкоду та збитки ФОП ОСОБА_2 нести не може. Відповідач заперечував проти суми вказаної у кошторисі будівельних робіт, та вважав зазначену суму суттєво завищеною, та такою, що є взагалі не співмірною до загальної суми матеріальної шкоди, завданої, нібито, відповідачем.

Також, відповідач зазначала, що стан квартири був у незадовільному стані й до моменту ймовірного залиття, адже у висновку експерта №73 від 17 травня 2019 року у Примітках про дослідження об`єкту зазначено, що квартира, до моменту залиття використовувалась як нежитлове приміщення. Позивачем не надано підтверджень того, що квартира використовувалась належним чином та знаходилась у доброму стані ще до моменту залиття. Як відомо, власність зобов`язує, а діяльність ОСОБА_1 по відношенню до його власності є безгосподарною та безвідповідальною.

На необґрунтованість встановленого позивачем розміру майнової шкоди, що була завдана внаслідок залиття його квартири, вказує і Договір купівлі-продажу від 26 серпня 2016 року, відповідно до якого позивач придбав цю квартиру за 22 000 гривень. Така ціна даної квартири також підтверджується і Звітом про оцінку майна від 25 серпня 2016 року, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 . Відповідно до цього звіту, ціна квартири становить 21 658 (двадцять одну тисячу шістсот п`ятдесят вісім) гривень 00 коп. Позивач стверджував, що йому нібито в наслідок залиття його квартири було завдано майнової шкоди у розмірі 68 230, 00 грн. Тобто, сума відшкодування за пошкоджені речі побуту та опоряджувальні покриття даної квартири перевищує вартість самої квартири втричі. При цьому, доказів поліпшення майна, які б свідчили про збільшення його вартості, до суду першої інстанції стороною позивача не надано, а тому не зрозуміло, на якій підставі експертом визначена вартість матеріальної шкоди у розмірі 68 230,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково зазначає, що право власності ФОП ОСОБА_2 на об`єкт нерухомості приміщення дитячого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване над квартирою ОСОБА_1 не подавалось, оскільки даний факт підтверджується інформаційною довідкою №229280485 яка знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що висновок судового експерта Гончар Н.В. №73 від 17 травня 2019 року ґрунтується на поданих останній позивачем документах в т.ч. Актах про залиття, які були винесені з порушенням норм законодавства, оскільки висновок експерта ґрунтується в перш за все на безпосередньому обстеженні судовим експертом приміщення Дитячого центру «Перлина».

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 07 квітня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга скаржника підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 26 серпня 2016 року.

Позивач просив стягнути матеріальну шкоду, яка заподіяна ФОП ОСОБА_2 , в результаті залиття квартири, що належить ОСОБА_1 .

Представниками КП ЖКС «Фонтанський» було складено два Акти про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23 квітня 2019 року та від 25 квітня 2019 року. Згідно Акту про залиття від 23 квітня 2019 зазначено, що причиною залиття, є комунікації ХВП або каналізації приміщення дитячого садку «Перлина». Підпис відповідача або його представника у акті від 23 квітня 2019 року відсутній. В акті від 25 квітня 2019 року зазначено, що відповідач відмовилась підписати акт, про що зроблений відповідний запис.

Зі змісту Акту про залиття КП ЖКС «Фонтанський» від 25 квітня 2019 року встановлено, що з нежитлового приміщення дитячого садку «Перлина» протягом тривалого часу відбувається протікання водопроводу. В момент присутності судового експерта протікання було тимчасово припинено невідомим чином, але при огляді 22 квітня 2019 з`явилось знову та триває до 25 квітня 2019 року. Зазначено, що у дитячому садку відсутня можливість перевірити звідки саме відбувається протікання та усунути його, так як стіни та підлога облицьовані плиткою. В приміщенні квартири АДРЕСА_2 , що розташована під дитячим садком пошкоджені стіни санвузла та коридору, впала стеля та світильник в санвузлі, пошкоджена стеля в коридорі та інше.

При цьому, у акті не визначено причини залиття (незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок тощо).

В ході розгляду справи по суті, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В позовній заяві не зазначено чіткої причини залиття квартири позивача, та не доведено неправомірність дій відповідача.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1ст. 79 ЦПК України).

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженихнаказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил.

Згідно з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) дата настання залиття; 4) адреса квартири; 5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) чітко зазначені причини залиття; 7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.; 8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Як вбачається з наданих актів обстеження від 23 квітня 2019 року та від 25 квітня 2019 року, в них відсутні відомості щодо точної дати настання залиття. У жодному з актів не зазначено чіткої причини залиття та ідентифікуючих даних особи - винуватця у залитті квартири.

З рекомендацій комісії випливає, що необхідно відкрити комунікації дитячого садку «Перлина» для виявлення та усунення течі. Тобто, протікання виявлено не було. З огляду на зазначене, акти від 23 квітня 2019 року та від 25 квітня 2019 року, складено з порушенням вимог пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відсутні докази огляду приміщення дитячого садку «Перлина» та імовірність залиття саме з їх вини.

Аналогічного висновку дійшов ВСУ в постанові від 23 серпня 2017 року у справі №6-2125цс16.

Висновок судового експерта Гончар Н.В. №73 від 17 травня 2019 року ґрунтується на поданих останній позивачем документах в т.ч. Актах про залиття, які були винесені з порушенням норм законодавства.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вищенаведений висновок дослідження та інші матеріали справи не містять доказів неправомірних дій відповідача ФОП ОСОБА_2 щодо залиття квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 26 серпня 2016 року, позивач придбав цю квартиру за 22 000,00 грн, а експертом визначена вартість матеріальної шкоди у розмірі 68 230,00 грн. При цьому доказів поліпшення майна, які б свідчили про збільшення його вартості, до суду стороною позивача не надано, що вказує на необґрунтованість та завищення позивачем розміру майнової шкоди.

Дослідивши надані документи, враховуючи норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 21 лютого 2018 року (справа №2-1974/11) та від 18 грудня 2019 року (справа №711/7670/16-ц), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Акти від 22 березня 2019 та від 25 квітня 2019 року не можуть бути належними та допустимими доказами заподіяння відповідачкою з її вини майнової шкоди позивачу, жоден із актів не підтверджує того факту, що незадовільний стан квартири позивача, зокрема сирість, грибок, пошкодження стін та стелі, є результатом неправомірних дій з боку відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Тобто, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, що залиття квартири позивача відбулося саме через винні недбалі дії відповідачки, що дає підстави для висновку про відсутність складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди.

За змістом ст. 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, однак як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції також зазначено, що право власності ФОП ОСОБА_2 на об`єкт нерухомості приміщення дитячого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване над квартирою ОСОБА_1 , суду першої інстанції не доведено, підтверджуючих документів цього позивачем не подавалось, та, що суду не надано належних, достовірних та допустимих доказів про те, що відповідачка ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі дійсно фактично володіє приміщенням дитячого центру «Перлина», у тому числі і на дату залиття квартири позивача.

Проте, судова колегія не може погодитись із мотивуванням, яке викладено у рішенні суду першої інстанції, а саме, щодо не доведеності права власності ФОП ОСОБА_2 на об`єкт нерухомості приміщення дитячого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване над квартирою ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Сторонами не заперечується той факт, що приміщення дитячого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та фактично розташоване над квартирою позивача.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №229280485 від 22 жовтня 2020 року (а.с.155-156) ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_3 , яке фактично є приміщенням дитячого центру «Перлина», що розташоване над квартирою ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції зазначає про недоведеності права власності саме фізичної особи підприємеця ОСОБА_2 на вказане майно.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно з ст. 52 ЦПК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Таким чином право власності на нерухоме майно реєструється за фізичною особою, а не фізичною особою підприємцем.

Відповідно, вищезазначені висновки суду першої інстанції не є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, однак судове рішення підлягає зміні в частині мотивування.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2021 року змінити в частині мотивування.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзаци:

«Право власності ФОП ОСОБА_2 на об`єкт нерухомості приміщення дитячого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване над квартирою ОСОБА_1 , суду не доведено, підтверджуючих документів цього позивачем не подавалось»;

«Суду не надано належних, достовірних та допустимих доказів про те, що відповідачка ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі дійсно фактично володіє приміщенням дитячого центру «Перлина», у тому числі і на дату залиття квартири позивача».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк