Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3185/23
Номер провадження 2-р/711/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

за участі представників відповідача Крикун Л.А., Зінник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Супряги О.П. про роз`яснення рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду міста Черкаси з заявою про роз`яснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернувся представник відповідача. У поданій заяві зазначає, що відповідно до частини першої статті 271 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Придніпровським районним судом м. Черкаси розглянуто справу за цивільним позовом ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Головне управління) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та винесено рішення від 26.07.2023, яким позовні вимоги задоволено, а саме:

- визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 10.04.2023 № 61-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління або на рівнозначній посаді;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 73574,46 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону України від 15.03.2022 № 2136-IX Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану главу XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-IX, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Водночас, інші норми законодавств про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-IX також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Державна служба є особливою формою професійної зайнятості населення.

Особливість такої діяльності пояснюється правовим статусом державних службовців як суб`єктів державної діяльності. Основними ж ознаками, які дозволяють відрізнити її від інших видів зайнятості є: виконання завдань та функцій держави; спеціальні вимоги до осіб, які претендують на вступ на державну службу; особливості порядку призначення на посаду державної служби; обмеження щодо призначення на посаду; особливостями службової кар`єри; відповідальність.

Основний штат працівників апарату Пенсійного фонду України та його територіальних органів складають посади державної служби, умови призначення (переведення, звільнення) на які визначаються Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII).

Прийнявши рішення про припинення Фонду соціального страхування (далі ФСС України), законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників ФСС України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби в Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях.

За таких умов, переведення/поновлення працівників ФСС України на посади державної служби в Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях суперечить Закону № 889-VIII. Зазначене підтверджується листом Міністерства економіки України від 13.01.2023 № 4706-05/1622-03.

В силу положень пунктів 1 і 2 частини першої статті 41 Закону № 889-VIII без обов`язкового проведення конкурсу переведений може бути лише державний службовець: на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенню суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Таким чином, законодавством заборонено переведення/поновлення працівника посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в державному органі. Додатково зазначаємо, що Позивач не подавала до Головного управління документи для працевлаштування.

Разом з цим, звертаємо увагу суду на те, що відповідно до пункту шостого частини другої статті 2 Закону № 889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Статтею 6 Закону № 889-VIII визначено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців. Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 затверджено перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій. Згідно зі статтею 51 Закону № 889-VIII з метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за такими рівнями:

1) Апарат Верховної Ради України, Секретаріат Кабінету Міністрів України, постійно діючий допоміжний, допоміжні, консультативно-дорадчі органи, утворені Президентом України, Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим, апарати (секретаріати) Ради національної безпеки і оборони України, Центральної виборчої комісії, Рахункової палати, Конституційного Суду України, Верховного Суду, Офісу Генерального прокурора;

2) міністерства, центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом, який встановлений законом, апарати (секретаріати) вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) інші державні органи, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

4) державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва та Севастополя;

5) державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.01.2023 у справі № 947/3424/21 зазначив, що поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення.

Суд вирішив поновити Позивача на посаді начальника відділу - головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління або на рівнозначній посаді.

При цьому, згідно штатного розпису Головного управління на 2023 рік, який міститься у матеріалах справи № 711/3185/23 та досліджувався судом під час ухвалення рішення у даній справі, у Головному управлінні існує фінансово- економічне управління, до якого входить відділ виконання бюджету та бюджетно- фінансової звітності, відділ бухгалтерського обліку та відділ забезпечення наповнення бюджету, проте в Головному управлінні не існує відділу бухгалтерськогообліку та звітності, а відповідно і посади начальника відділу - головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління.

Згідно штатного розпису Головного управління на 2023 рік головний бухгалтер є начальником фінансово-економічного управління, а тому не може бути начальником відділу - головним бухгалтером.

Також зазначають, що посади начальника управління - головного бухгалтера фінансово-економічного управління, начальника відділу виконання бюджету та бюджетно-фінансової звітності фінансово-економічного управління, начальника відділу бухгалтерського обліку - заступника головного бухгалтера фінансово- економічного управління, заступника начальника управління - начальника відділу забезпечення наповнення бюджету фінансово-економічного управління не є та не були вакантними.

Крім того, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.023 у справі № 711/3185/23 допущено до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Водночас, із рішення не вбачається сума, яка підлягає стягненню за один місяць.

Отже, визначити суму, яку Головне управління повинно сплатити Позивачу за один місяць неможливо.

З огляду на зазначене, існує потреба у роз`ясненні вищевказаного рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління або на рівнозначній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтею 271 ЦПК України, -просять прийняти до розгляду заяву про роз`яснення судового рішення та відкрити провадження у справі. Роз`яснити Головному управлінню рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2023 у справі № 711/3185/23, а саме: - на якій посаді згідно штатного розпису Головного управління на 2023 рік має бути поновлений Позивач? - яку суму середнього заробітку Головне управління повинно сплатити Позивачу за один місяць?

Розгляд заяви про роз`яснення судового рішення здійснювати за участю представника Головного управління.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились про причини неявки суду не повідомили.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали заяву. Повідомили, що вважають, що рішення суду було винесено без врахування Законів України «Про державну службу» та «Про правовий режим воєнного стану». Метою звернення до суду з заявою було роз`яснення є механізм виконання рішення суду. Вважають, що позивач ніколи не працювала у УПФ і її неможливо поновити на посаду державного службовця, оскільки відсутній добір і позивач не складала присяги державного службовця. Зауважили, що позивач не зверталась до відповідача з питанням працевлаштування. Зазначили, що наразі відсутні підстави призначати позивача на посаду у Пенсійному фонді. Також просили указати, яку суму відповідач повинен сплатити на користь позивача за один місяць, відповідно до рішення суду.

Заслухавши представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення,яке набрало законної сили,не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Отже, йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення..

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Так, у заяві про роз`яснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та згідно з пояснення представників у судовому засіданні вбачається, що відповідачу не зрозуміло на якій посаді згідно штатного розпису Головного управління на 2023 рік має бути поновлений Позивач та яку суму середнього заробітку Головне управління повинно сплатити Позивачу за один місяць.

Водночас, з пояснень представників відповідача у судовому засіданні вбачається, що не зрозуміло на яку посаду повинна бути поновлена позивача з врахуванням того, що ОСОБА_1 не є та не була державним службовцем, нею не складено присягу державного службовця і наразі, на думку представників, відсутні підстави для її поновлення враховуючи указане.

На вказане суд зауважує, що згідно з п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей остаточного і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист основоположних прав та інтересів громадян і держави. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Крім того, з наданих пояснень представників відповідача вбачається не погодження з винесеним судовим рішенням, а не незрозумілість механізму його виконання в частині поновлення позивача на роботі. Також, представники відповідача просять визначити яка саме посада є рівнозначною до посади начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ПФУ в Черкаські області.

Суд, вважає, що таке визначення призведе до внесення змін в існуюче рішення.

Щодо роз`яснення відповідачу яку суму середнього заробітку Головне управління повинно сплатити позивачу за один місяць.

Так, у матеріалах справи наявна довідка про доходи від 05.05.2023 № 05-28-488 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, з якої вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1036,26 грн, середньомісячна 22279,59 грн.

Окрім цього варто звернути увагу, що п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року роз`яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Враховуючи, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, а тому роз`ясненню не підлягає, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про роз`яснення рішення.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 271 ЦПК України, про відмову в роз`ясненні судового рішення постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 262, 271, суд

у х в а л и в :

У роз`ясненні рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.07.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Повний текст буде складений 02.08.2023.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька