Справа №443/776/17
Провадження №2/443/22/23
УХВАЛА

судового засідання

28 лютого 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

в процесі розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бібрської міської ради Львівського району Львівської області про визнання недійсним рішень Баковецької сільської ради та державних актів на право власності на земельні ділянки, позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до Бібрської об`єднаної територіальної громади, Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області про визнання незаконними, протиправними рішень сільської ради та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

Суть заяви.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншим особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на ОСОБА_2 чи будь-яку іншу особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку площею 0,0467 га, кадастровий номер :04:004:0011, що розташована по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 .

накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0467 га, кадастровий номер :04:004:0011, що розташована по АДРЕСА_1 ;

накласти арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:004:0022, що розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивачки на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , частина якої увійшла в межі земельної ділянки площею 0,0467 га, кадастровий номер :04:004:0011, що була передана у власність ОСОБА_5 . Між сторонами дійсно виник спір про захист порушеного права користування земельною ділянкою для обслуговування зазначеного житлового будинку. Предметом позову є оспорювання незаконно набутого права власності спадкодавця ОСОБА_5 на спірні земельні ділянки. Підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, які передбачено статтею 154 ЦПК України, відсутні.

Позивачка підтримала заяву її представника. Крім цього, суду пояснила, що частина земельної ділянки, яка увійшла у спірну земельну ділянку відповідача, є частиною земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні та призначена для обслуговування подарованого їй житлового будинку.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечила, суду зазначила, що при поданні заяви про забезпечення позову стороною позивачки не сплачено судовий збір, а положення пункту 4 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» на позивачку не поширюються, оскільки предмет спору у цій справі відмінний від того, який передбачений цією нормою. Крім цього, звернула увагу суду на тривалий розгляд справи у суді та порушення розумних строків розгляду цієї справи, що позбавляє можливості відповідача належно оформити спадкові права та розпоряджатися спадщиною, до якої входять, зокрема, і спірні земельні ділянки, переукладати договори про надання комунальних послуг тощо. З метою відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, просить застосувати зустрічне забезпечення, шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн, який буде достатнім для відшкодування завданих відповідачу збитків.

Суд, вивчивши наведені стороною позивачки та стороною відповідача аргументи, додані до заяви документи та матеріали справи, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

За змістом договору дарування від 10.08.2009, зареєстрованого у реєстрі за №4409, ОСОБА_6 безоплатно передає у власність, а ОСОБА_1 приймає у власність житловий будинок, позначений «А-1», який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.7).

Згідно з посвідченням № НОМЕР_1 ОСОБА_1 на території Львівської області має право на пільги, передбачені рішенням Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (Т.3 а.с.167).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Згідно з вимогами частини 6 статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до вимог частини 10 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд зауважує, що першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

Однією із вимог, яка ставиться до подання заяви про забезпечення позову, є долучення до цієї заяви документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або ж документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підтвердження наявності підстави звільнення від сплати судового збору, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачкою надано копію виданого на її ім`я посвідчення, яке надає їй право на пільги, передбачені, зокрема, Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Суд зауважує, що пунктом 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення позивача від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях не у будь-яких справах, а лише у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», тобто у справах, які стосуються безпосередньо прав позивача як реабілітованого.

Водночас, спір у цій справі стосується незаконного, на думку позивачки, набуття відповідачем права власності на земельну ділянку, до складу якої увійшла належна їй частина земельної ділянки, призначена для обслуговування житлового будинку, що був їй подарований, та яка перебувала у користуванні попередньої власниці зазначеного житлового будинку.

З наведеного суд доходить висновку, що спір у цій справі не стосується виплати компенсації, повернення майна чи відшкодування вартості цього майна громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», тобто жодним чином не стосується прав позивачки як реабілітованої.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що на позивачку у цій справі не поширюється пільга, передбачена положеннями пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», щодо звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, відтак подання цієї заяви без додання до неї документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, є недодержанням вимог статті 151 ЦПК України, тому заяву слід повернути заявнику.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із такою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 151, 153, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,

постановив:

Повернути заяву про забезпечення позову представнику позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

Дата складання повного тексту ухвали 01 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів