Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/5428/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Весеньова Є.В., звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником нежитлових приміщень магазину літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

На підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.01.2014, що набрало законної сили 03.03.2014, у справі №2314/2119/2012, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 нежитлових приміщень магазину літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23.11.2007 приватним нотаріусом Фіщуком В.Я., на підставі договору іпотеки №238-07/01 від 23.11.2007, внесено запис № 6088580 до Державного реєстру іпотек, відповідно до якого обтяжено іпотекою вказаний вище магазин. У подальшому, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41658664 від 18.06.2018 дані відомості перенесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 26669180).

Позивачка також вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2011 по справі № 2/42-11, яке набрало законної сили 22.12.2014, визнано недійсним договір кредитної лінії №238-07, укладений між ВАТ «Державний ощадний Банк України», в особі заступника начальника філії Черкаське обласне управління Головченко В.В. і ОСОБА_1 від 23.11.2007 та іпотечний договір №238-07/01, укладений між ВАТ «Державний Ощадний Банк України», в особі заступника начальника філії Черкаське обласне управління Головченко В. В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007.

Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - іпотека припинена 14.12.2018 на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-42/11 від 23.02.2011 та ухвали Апеляційного суду Черкаської області № 22ц-793/1/14 від 22.12.2014, і запис про іпотеку вилучено, проте відомості про обтяження вказаного майна, та заборони відчуження з реєстру не вилучені.

До того ж, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси, від 13.05.2020 у справі №711/6869/19 (номер провадження 2/711/386/20), частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та знято заборону відчуження і виключено запис про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 26669180) у частині 1/2 частини об`єкта нерухомого майна-магазину, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що виникла на підставі договору іпотеки № 238-07/01 від 23.11.2007, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Таким чином, позивачка вважає, що обтяження нежитлових приміщень магазину літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, який належить їй, за відсутності іпотеки, на забезпечення якої було накладено це обтяження, порушує її права на вільне володіння своїм майном.

Крім того, звертає увагу на те, що у зв`язку з визнанням кредитного договору та відповідно іпотечного договору № 238-07/01 від 23.11.2007, який був підставою для внесення запису до Єдиного реєстру заборон, недійсним, запис, згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV, підлягає скасуванню.

Враховуючи зазначені вище обставини, позивачка просить суд:

-припинити речове право, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження, а саме заборони на нерухоме майно-магазину, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що виникла на підставі договору іпотеки №238-07/01 від 23.11.2007, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., що був перенесений з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6088580, 23.11.2007 (номер запису про обтяження: 26669180, Додаткові відомості про обтяження: Заборона №198 (ВАТ «Ощадбанк-філія Черкаське обл.управління), та скасувати відповідний запис;

-стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на її користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 908 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 08.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження. Учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

27.10.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті.

01.12.2021 судом прийнята заява представника відповідача про відмову у задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката. Такж, у заяві, яка надійшла до суду 25.01.2022 представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

24.06.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № 121.20-18/523 від 20.06.2022, який відповідно до ч.4 ст. 183 ЦПК України повернутий без розгляду за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для подання такої процесуальної заяви.

Крім того, 30.06.2022 до суду надійшов зустрічний позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», поданий представником - адвокатом Зажома І.В., про застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою суду від 01.07.2022 відмовлено Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» у прийнятті зустрічного позову про застосування наслідків недійсності правочину, яку скасовано постановою Черкаського апеляційного суду від 31.08.2022 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом з тим, ухвалою суду від 04.11.2022 відмовлено Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» у поновленні строку для подання зустрічного позову, з яким звернулося Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» через представника - адвоката Зажома І.В., про застосування наслідків недійсності правочину по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права. Вказана ухвала залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18.01.2023.

До того ж, ухвалою суду від 20.02.2023 зустрічну позовну заяву, яка подана Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» через представника - адвоката Зажома І.В., про застосування наслідків недійсності правочину по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення речового права, - повернуто заявнику. Вказана ухвала залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 12.04.2023.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Весеньов Є.В. не з`явилися, хоча повідомлялися судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Разом з тим, 26.04.2023 на адресу суду надійшло письмове клопотання представника позивачки адвоката Весеньова Є.В. про розгляд справи без участі сторони позивача. Крім того, у своїй промові зазначив, що твердження відповідача про те, що позивачка намагається зняти обтяження зі всього магазину не відповідають дійсності та фактам, встановленими преюдиційними судовими рішеннями. Як вбачається із запису обтяження 26669180, який позивачка просить скасувати, підставою для обтяження її майна зазначено - Договір іпотеки, серія та номер 238-07/01, виданий 23.11.2007, видавник - приватний нотаріус В.Я. Фіщук. Проте, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2020 у справі №711/6869/19, цей запис було частково скасовано (у частині ОСОБА_2 ). Також, преюдиційним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2011 по справі № 2/42-11, яке набрало законної сили 22.12.2014, визнано недійсним Договір кредитної лінії № 238-07, укладений між ВАТ «Державний ощадний Банк України» та ОСОБА_1 від 23.11.2007 і Договір іпотеки № 238-07/01 від 23.11.2007. Дане рішення було реалізовано. Зазначає, що про дану обставину відповідачу достеменно відомо, але ним не вчинено жодних дій відповідно до вимог законодавства, щодо припинення обтяження, яке було зареєстровано на підставі Договору іпотеки №238-07/01, який преюдиційним судовим рішенням визнано недійсним. Крім того, вказує, що 15.12.2021 відповідачу рекомендованим листом направлено вимогу про вчинення дій щодо звернення до нотаріуса з відповідним повідомленням про скасування обтяження, у порядку встановленому законом, яка отримана ним 16.12.2021. Між тим, на даний час вона також не виконана. Враховуючи зазначені вище обставини, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Враховуючи думку учасників справи та їхніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення магазину літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.05.2005 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 264937002 від 08.07.2021).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 264937002 від 08.07.2021), 23.11.2007 державним реєстратором Кумаренко Л.М. внесено запис про обтяження магазину (номер запису про обтяження: 26669180); підстава для державної реєстрації: договір іпотеки № 238-07/01 від 23.11.2007, який виданий приватним нотаріусом Фіщук В.Я.; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 6088580 від 23.11.2007; додаткові відомості про обтяження: заборона № 198 (ВАТ «Ощадбанк-філія Черкаське обл.управління»).

Разом з тим, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2011 по справі № 2-42/11 визнано недійсними договір кредитної лінії № 238-07, укладений між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі заступника начальника філії Черкаське обласне управління Головченко В.В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007, а також іпотечний договір № 238-07/01, укладений між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі заступника начальника філії - Черкаське обласне управління Головченко В.В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2014.

У подальшому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.01.2014 у справі № 2314/2119/2012 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» про поділ спільного майна подружжя. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 264937002 від 08.07.2021) 1/2 частка нежитлового приміщення магазину літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 (підстава виникнення права власності: рішення суду, серія та номер: 2314/2119/2012, виданий 20.01.2014, видавник: Придніпровський районний суд м. Черкаси), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Крім того, з вказаного вище витягу вбачається, що іпотека припинена 14.12.2018 на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-42/11 від 23.02.2011 та ухвали апеляційного суду Черкаської області № 22ц-793/1/14 від 22.12.2014, і запис про іпотеку вилучено, проте відомості про обтяження вказаного вище майна, та заборони відчуження з реєстру не вилучені.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.05.2020 у справі № 711/6869/19 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , яким вирішено зняти заборону відчуження та виключити запис про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 26669180) у частині 1/2 частини об`єкта нерухомого майна-магазину, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що виникла на підставі договору іпотеки № 238-07/01 від 23.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Таким чином, на даний час наявність обтяження нежитлових приміщень магазину літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, який належить ОСОБА_1 , за відсутності іпотеки, яку було судом скасовано, порушує права позивачки на вільне розпорядження належним їй нерухомим майном.

До того ж, позивачкою 15.12.2021 направлено відповідачу рекомендованим листом вимогу про вчинення дій щодо звернення до нотаріуса з відповідним повідомленням про скасування обтяження, у порядку встановленому законом, яка отримана 16.12.2021. Між тим, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про її виконання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним (абзац 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

Як уже зазначалося вище, відповідно до іпотечного договору № 238-07/01, укладеного між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі заступника начальника філії - Черкаське обласне управління Головченко В.В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007, остання передала банку в іпотеку належний їй на праві власності магазин загальною площею 25,7 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, наявними матеріалами справи підтверджується, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.02.2011 по справі № 2-42/11 визнано недійсними договір кредитної лінії № 238-07, укладений між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі заступника начальника філії Черкаське обласне управління Головченко В.В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007, а також іпотечний договір № 238-07/01, укладений між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі заступника начальника філії - Черкаське обласне управління Головченко В.В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2014.

Проте, попри визнання судом недійсним іпотечного договору № 238-07/01, укладеного між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі заступника начальника філії - Черкаське обласне управління Головченко В.В. та ОСОБА_1 від 23.11.2007, - у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» наявний запис про обтяження (номер запису 26669180), а саме: заборона на нерухоме майно (магазин літ. А-І, загальною площею 25,7 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); підстава для державної реєстрації: договір іпотеки № 238-07/01 від 23.11.2007, який виданий приватним нотаріусом Фіщук В.Я.; відомості про реєстрацію до 01.01.2013: реєстраційний номер обтяження - 6088580 від 23.11.2007; додаткові відомості про обтяження: заборона № 198 (ВАТ «Ощадбанк-філія Черкаське обл.управління»).

Суд звертає увагу на те, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Слід також зазначити, що за змістом пунктів 1, 5 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

За змістом частини другої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, яка діяла на час набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсним іпотечного договору № 238-07/01 від 23.11.2007, тобто на 22.12.2014) У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній на момент подачі даного позову до суду, тобто 30.08.2021) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 311 Закону України № 1952).

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію, крім випадків, передбачених цією статтею(ч.1 ст. 312 Закону України № 1952).

Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації (п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна (ст. 74 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 наявність обтяження, а саме, заборони на нерухоме майно - магазину, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що виникла на підставі договору іпотеки №238-07/01 від 23.11.2007, який визнано судом недійсним, - порушує її права на вільне розпорядження нерухомим майном. При цьому, судом встановлено, що банківською установою не було вчинено жодних дій щодо повідомлення нотаріуса про визнання вказаного вище іпотечного договору недійсним, для подальшого зняття заборони відчуження майна.

Виходячи з системного аналізу ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05.04.2005 у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02) судом враховано, що у кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У даному випадку, суд вважає, що позивачкою обрано належний спосіб захисту її порушеного права, з урахуванням позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 28.10.2020 у справа № 910/10963/19.

До того ж, аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, №922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Тож, слід припинити речове право, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження, а саме, - заборони на нерухоме майно - магазину, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що виникла на підставі договору іпотеки №238-07/01 від 23.11.2007р., який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., що був перенесений з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:6088580, 23.11.2007 року (номер запису про обтяження: 26669180, Додаткові відомості про обтяження: Заборона №198 (ВАТ «Ощадбанк-філія Черкаське обл.управління) та вилучити відповідний запис.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (квитанція № 0.0..1 від 22.06.2021), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 12, 13, 76-84, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити речове право, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження, а саме, - заборони на нерухоме майно - магазину, загальною площею 25,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що виникла на підставі договору іпотеки №238-07/01 від 23.11.2007р., який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., що був перенесений з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:6088580, 23.11.2007 року (номер запису про обтяження: 26669180, Додаткові відомості про обтяження: Заборона №198 (ВАТ «Ощадбанк-філія Черкаське обл.управління) та вилучити відповідний запис .

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судові витрати в сумі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 05.05.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька