ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Боштенко В.Ю.

за участі: представника позивача Захарова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2021 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про визнання виконавчих листів про стягнення з заявників на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно грошової суми у розмірі 725 934,27 грн. такими, що не підлягають виконанню.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 25 квітня 2005 року на забезпечення виконання умов кредитного договору №42/СП-05 від 25.04.2005 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 зявниками були укладені з відповідачем договори поруки.

У 2007 році рішенням Чугуївського міського суду Харківської області з заявників та ОСОБА_5 було солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з тим, що після стягнення заборгованості кредитний договір розірвано не було, банк продовжив нараховування відсотків та штрафних санкцій.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2013 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошову суму у розмірі 935 294,15 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09.10.2013 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова змінено шляхом зменшення суми солідарного стягнення до 725 934,27 грн. У листопаді 2014 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договорів поруки припиненими з 24 жовтня 2008 року. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова в задоволені позовних вимог було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.02.2013 апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова скасовано. Визнано припиненим з 24 жовтня 2010 року договори поруки від 25 квітня 2005 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2021 року Заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2011/16694/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 12.11.2013 по справі № 2011/16694/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» солідарно грошової суми у розмірі 725 934,27 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий лист, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 12.11.2013 по справі № 2011/16694/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» солідарно грошової суми у розмірі 725 934,27 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий лист, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 12.11.2013 по справі № 2011/16694/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» солідарно грошової суми у розмірі 725 934,27 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу оскаржило Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» .

Скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною , винесеною з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вказаного апелянт зазначає, що задовольняючи заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає виконанню суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що в даному випадку обов`язок боржників перед банком відсутній повністю, оскільки зобов`язання між ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно рішення Апеляційного суду Харківської області закiнчились 24 жовтня 2010 року а рішення про стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було ухвалено 09 жовтня 2013 року.

Проте з даним висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Вiдповiдно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ , може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника вiдсутнiй повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видач виконавчого листа боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника i кредитора в одній особі. iншi пiдстави припинення зобов`язання, передбаченi главою 50 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, Рiшенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2013 позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Українське Фінансове Агентство "Верус" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 42/СП-05 вiд 25.04.2005 року у розмiрi 935 294,15 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ "Українське фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкоава ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 42 СП-05 від 25.04.2005 року у розмірі 200 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова 06.02.2013 змінено. Зменшено суму солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з 935 294,15 грн. до 725934,27 грн.

На підставі вказаного рішення , 12.11.2013 представнику позивача були видані виконавчі листи.

Апелянт зазначає, що заявники не оскаржували рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.02.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09.10.2013 року по справі 2011/16694/12, що свідчить про те, що заявники повністю погодилися з даним рішенням.

Обставини, з якими заявники пов`язують наявність підстав для визнання виконавчого листа таким , що не підлягає виконанню (а саме наявність рішення про визнання припиненими з 24 жовтня 2010 року договорів поруки), не є підставою у розумінні ст.432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи не містять даних про добровільне та в повному обсязі виконання боржниками чи іншою особою судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, рішення чинне і підлягає виконанню.

Також, скаржник зазначає, що заявники на протязі багатьох років не виконують рішення суду, намагаються затягувати його виконання усіма можливими способами.

Апелянт просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2021 року , та ухвалити нову, якою відмовити заявникам у задоволенні їхньої заяви у повному обсязі.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що 25.04.2005 між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №42/сп-05. В забезпечення виконання зобов`язання між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладеного договори поруки.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21 серпня 2007 року по справі №5-523/07 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №42/сп-05 у розмірі 263477,26 грн., у тому числі: суму простроченого кредити-216193,15грн; суму прострочених процентів-14251,37 грн.; суму пені за несвоєчасне погашення кредиту та прцентів-2892,17 грн.; суму штрафів 25669,57 грн., суму комісії-4471 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.02.2013 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 42/СП-05 від 25.04.2005 року у розмірі 935294,15 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 42/СП-05 від 25.04.2005 року у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від. 06.02.2013 змінено. Зменшено суму солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з 935294,15 грн. до 725934,27 грн.

На підставі вказаного рішення, 12.11.2013 представнику позивача були видані виконавчі листи.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Харківського ГРУ про визнання договорів поруки припиненими відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.05.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненими з 24 жовтня 2010 року договори поруки від 25 квітня 2005 року укладені між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 432 ч. 2 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В постанові Верховного Суду від 20.02.2019р.(справа№2-4671/11)зазначено,що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню,поділяються на дві групи:матеріально-правові,зокрема,зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням,за домовленістю сторін,прощенням боргу,неможливістю виконання та процесуально-правові, до яких відносяться обставини,що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа,зокрема:видача виконавчого листа за рішенням,яке не набрало законної сили (крім тих,що підлягають негайному виконанню);коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням,яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди,яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і,як наслідок,видачі за нею виконавчого листа;помилкової видачі виконавчого листа,якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо. Але перелік підстав для визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню повністю або частково,за змістомст.432ЦПК України,не є виключним,оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення,ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити,з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким,що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд вирішує ці питання з урахуванням певних обставин справи,дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Аналогічний правовий висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 16.09.2020р.у справі№308/6024/14.

Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства та встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зобов`язання заявників перед ПАТ КБ «ПриватБанк» припинилося внаслідок визнання припиненим з 24 жовтня 2010 року договору поруки від 25 квітня 2005 року,що укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно, заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню підлягає задоволенню адже наведена вище обставина є підставною, оскільки для цього існують всі необхідні матеріально-правові підстави.

Колегія відхиляє аргумент апелянта , щодо того, що заявники повністю погодились з ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 жовтня 2013 року по справі 2011/16694/12 , адже не оскаржували її.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» прописав, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак, суд зауважує , що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2016 року встановлено, що оскільки протягом шести місяців з дня до якого кредитні зобов`язання ОСОБА_1 повинні були бути виконані тобто 24 квітня 2008 року банк не звертався з позовом до поручителів , зобов`язання останніх припинилось 24 жовтня 2010 року. Тобто , шляхом звернення поручителів до Червонозаводського районного суду м.Харкова із вказаним позовом , ними було обрано ефективний спосіб захисту свого права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» не спростовує висновків суду першої інстанції та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.. 374 ч.1 п.1,375, 383, 384 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А. Лобов