Справа № 203/2328/23
Провадження № 2/0203/965/2023
08.08.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Пархоменко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
01 травня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову зазначено, що 05 листопада 2019 року між ОСОБА_3 (матір`ю позивача) та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, які відповідачка зобов`язувалась повернути у строк до 30 грудня 2019 року. На підтвердження зазначеної суми позики та укладення договору позики відповідачкою була складена та підписана відповідна розписка від 05 листопада 2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Термін повернення грошових коштів відповідачкою, зазначений у розписці від 05 листопада 2019 року, настав, з огляду на невиконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів, позивач, як спадкоємиць першої черги після смерті матері ОСОБА_3 , змушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою, у зв`язку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за договором позики від 05 листопада 2019 року в розмірі 30 000 доларів США, що станом на 08 березня 2023 року еквівалентно 1 152 000 грн., а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. (а.с.1-4)
Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки фізичної особи ОСОБА_2 (а.с.16), ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року було відкрито провадження у справі та відповідно до норм ст.ст.11, 19, 274 ЦПК України призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.17)
В підготовче судове засідання 22 травня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07 червня 2023 року. (а.с.21)
В підготовче судове засідання 07 червня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, від позивача надійшла заява про проведення засідання за його відсутності та в якій він просить призначити справу до судового розгляду. (а.с.26) Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 07 червня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 червня 2023 року. (а.с.а.с.27, 28)
В судове засідання 23 червня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10 липня 2023 року. (а.с.33)
В судове засідання 10 липня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 08 серпня 2023 року. (а.с.38)
08 серпня 2023 року було проведено розгляд справи по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. (а.с.42)
Відповідачка в судові засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не надходив. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ст.ст.128, 129 ЦПК України (а.с.а.с.24, 31, 36, 41), а також шляхом направлення на її адресу судових повісток (а.с.а.с.18, 22, 29, 34, 39) Клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не надала, про причини неявки не повідомила.
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що матір`ю позивача, ОСОБА_3 , 05 листопада 2019 року були надані грошові кошти у сумі 30 000 доларів США відповідачці, ОСОБА_2 , про що була складена та власноруч підписана розписка від 05 листопада 2019 року, згідно з якою відповідачка зобов`язувалася повернути зазначені кошти до 30 грудня 2019 року. (а.с.9)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (матір позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). (а.с.12)
Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л., встановлено, що згідно з матеріалами спадкової справи № 08/2022 спадкоємцем майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8)
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Отже, враховуючи, що борговий документ був наданий позивачем до суду, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.
Щодо наявності між позивачем та відповідачкою правовідносин за договором позики, суд зазначає наступне.
Після смерті ОСОБА_3 (матері позивача) позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що свідчить про те, що він є спадкоємцем прав та обов`язків від ОСОБА_3 .
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №755/7730/16-ц зазначив, що перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст.1219 ЦК України, отже, зобов`язання за договором позики входять до складу спадщини.
Таким чином, правовідносини, що виникли між відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після смерті останньої трансформувалися у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позивачем, як спадкоємцем, та відповідачкою.
Отже, з огляду на вищезазначене, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню.
Щодо валюти боргу і грошового зобов`язання, суд виходить з наступного.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Оскільки предметом договору позики від 05 листопада 2019 була позика в іноземній валюті, то відповідачка зобов`язана повернути позику в іноземній валюті у еквіваленті на момент платежу, який позивачем визначено дату 08 березня 2023 року, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки грошових коштів в розмірі 30 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 березня 2023 року еквівалентно 1 152 000 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Зміна курсу іноземної валюти в період спору не є по суті додатковими нарахуваннями після смерті спадкодавця.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою умов договору позики, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 1 152 000 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 11 520 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 545, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1218 ЦК України, ст.ст.4, 12, 76, 81, 141, 209, 223, 247, 258, 259, 264-265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість за договором позики у вигляді розписки від 05 листопада 2019 року в розмірі 1 152 000 (один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 520 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.В. Єдаменко