Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1722/23 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 58 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Трояновської Г.С.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/1722/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Коростенський машинобудівний завод» про захист честі, гідності та ділової репутації

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року, яке ухвалено під головуванням судді Коваленко В.П.

встановив:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію, розповсюджену ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод»у відзиві на апеляційну скаргу за вих.№104 від 05.09.2022 у межах справи про банкрутство №904/1143/21, а саме: «Ознайомившись із даними доводами, ми зазначаємо, що ми повністю підтримуємо позицію кредитора - ТОВ «Айронінвест-К» і також вважаємо, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (колишні керівник та Голова наглядової ради нашого підприємства), на нашу думку, виключно «шматували» підприємство, тримали його в стійкій залежності від пов`язаних юридичних осіб так і фізичних осіб, останні укладали багато фіктивних правочинів з метою виведення «Активу» заводу та доведення його до банкрутства, а потім, шановний Суд, одночасно, всі разом ініціювали звернення до судів усіх рівнів з одночасними вимогами до нас, як до боржника». «Також зазначаємо перед Судом, що багато журналів діловодства підприємства та частина бухгалтерської документації перед звільненням (Скуратівського та Крамаренка з посад) зникла, ми припускаємо, що була вивезена даними особами з метою «прикриття своєї діяльності на підприємстві».

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно нього інформацію, шляхом написання заяви до Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/1143/21 та направити копії такої заяви ТОВ «Айронінвест-К», Акціонерному товариству «РВС Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «НВО ХіммашНафтоГаз», ТОВ «Завод нафтогазового обладнання», ТОВ «Продмаркетпром», ГУ ДПС у Житомирській області, ТОВ «Агроземпроект-К» з наступним текстом спростування: «у відзиві на апеляційні скарги ТОВ «Айронінвест-К» та ОСОБА_2 за вих.№104 від 05.09.2022 у межах справи про банкрутство №904/1143/21 ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод» було викладено недостовірні та неправдиві відомості про колишнього Голову правління ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод» ОСОБА_1 , а саме те, що він «шматував» підприємство, тримав його в стійкій залежності від пов`язаних юридичних осіб так і фізичних осіб, укладав багато фіктивних правочинів з метою виведення «Активу» заводу та доведення його до банкрутства, а потім, ініціював з іншими особами звернення до судів усіх рівнів з одночасними вимогами до нас, як до боржника. Вивіз багато журналів діловодства підприємства та частину бухгалтерської документації перед звільненням з метою «прикриття своєї діяльності на підприємстві».

На обґрунтування вимог зазначає, що тривалий час займав посаду Голови правління ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод», а також являється акціонером даного товариства. Повноваження як голови правління були припинені у 2019 році.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2021 відкрито провадження у справі №№904/1143/21 про банкрутство ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод».

27 вересня 2021 року одним з кредиторів, а саме ТОВ «Айронінвест-К» подано заяву про визнання договорів недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство і одним із відповідачів у даній справі є позивач ОСОБА_1 .

Під час розгляду вказаної заяви в межах справи про банкрутство на стадії апеляційного розгляду, відповідачем ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод» було подано до Центрального апеляційного суду вказаний відзив на апеляційні скарги ТОВ «Айронінвест-К» і ОСОБА_2 , який на думку позивача містить негативну і недостовірну інформацію щодо позивача, яка впливає на зниження цінності його особи в очах оточуючих, суспільства, контролюючих органів, банківської установи, завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації позивача, а тому повинна бути спростована.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що під час розгляду справи, районний суд не визначився з характером інформації та не з`ясував, чи вона є фактичним твердженням, чи оціночним судженням, неналежно встановив факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача. При цьому з урахуванням сутності такої інформації, яка містить негативну недостовірну інформацію, яку не можна віднести до оціночної і такої, яка стосується допустимої критики та оцінки роботи позивача, як колишнього голови правління підприємства, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалася.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини «Lingens v. Austria», заява № 9815/82, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе (§ 46).

За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто поширює інформацію, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів тощо.

Отже, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження щодо позивача. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Таким чином, особа, яка висловлює не факти щодо позивача, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції.

Також слід зазначити, що інформація, зазначена у відзиві на позовну заяву, який адресований суду, може бути підставою для захисту честі, гідності чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація стосувалася предмету чи підстав позову, була пов`язана із здійсненням процесу доказування.

При розгляді справи суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 22 лютого 2023 року справі № 757/39521/20-ц.

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Перевіривши надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог та вирішуючи спір по суті, розмежувавши фактичні твердження та оціночні судження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено факту приниження його честі, гідності та ділової репутації, а критична оцінка відповідачем певних фактів, думки та судження щодо дій позивача та його роботи на посаді голови правління ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод» не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про визнання інформації такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ПрАТ «Коростенський машинобудівний завод» подав у межах справи про банкрутство №904/1143/21 відзив на апеляційну скаргу, реалізувавши свої процесуальні права. У відзиві викладені оціночні судження, які не можна перевірити на достовірність.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання вказаної інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , а також її спростування не підлягають задоволенню є вірним.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2023 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Головуючий Судді