Справа № 192/1212/22
Провадження № 2/192/81/23
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В., за участю секретаря судового засідання Фєтісової Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3 , зареєстрований 20 серпня 2016 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що 20.08.2016 складено відповідний актовий запис № 81.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що останніх півроку стосунки між ними погіршились, стали виникати сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2021 року, із цього часу спільне господарство вони не ведуть. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, відсутністю спільних інтересів. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись із відповідачкою вони пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить інтересам позивача, відповідачки та спільного сина. Між сторонами відсутній спір щодо поділу майна, узгодженого порядок утримання сина, а також те, що син після розірвання шлюбу буде мешкати з батьком.
Представник позивача повідомив суд, що позивач не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та/або відсутності його представника, а також не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка у судові засідання, призначені на 12 жовтня, 01 грудня 2022 року, 18 січня та 21 лютого 2023 року не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відкласти розгляд справи не просила, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час та місце судових засідань повідомлялась через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки відповідно до інформації, отриманої судом від УДМС України у Запорізькій області, її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , територія Кам`янсько-Дніпровської міської територіальної громади є тимчасово окупованою Російською Федерацією.
За таких обставин суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи, що відповідачка в судове засідання не прибула, була повідомлена про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала, позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що 20 серпня 2016 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, зареєстрований Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено актовий запис № 81 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане повторно 10 серпня 2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 .
Подружжя має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження від 04.01.2017 серії НОМЕР_2 ).
Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51).
За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи причини, які спонукали позивача звернутись до суду з позовом, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а, отже, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать серед іншого витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн.
Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація зазначеного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу передбачає:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Суд звертає увагу, що правила розподілу судових витрат врегульовані статтею 141 ЦПК України.
Так, як вже зазначалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд також звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною 2 ст. 141 ЦПК України.
У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначені критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Наведений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 грудня 2021 року у справі 873/212/21. За змістом цієї постанови Верховний Суд розділяє поняття «зменшення судових витрат» та «розподіл судових витрат».
Верховний Суд у зазначеній постанові також вказав на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Заява про стягнення з відповідачки витрат, до якої додані докази витрат на професійну правничу допомогу, надійшла до суду електронною поштою 15 лютого 2023 року та 21 лютого 2023 року Укрпоштою.
Суду надані копії таких документів:
1) ордеру від 10.08.2022 серії АЕ № 1147395 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 ,
2) договору про надання правової допомоги, між адвокатом Прибильським В.Г. та Пелехатим А.А., та додаткової угоди № 1 до цього договору, укладених 22 липня 2022 року;
3) акта надання послуг від 08.02.2023 № 08/02, підписаного адвокатом Прибильським В.Г. та Пелехатим А.А., у якому зазначені зокрема виконані роботи (надані послуги), а саме:
підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Солонянського районного суду Дніпропетровської області; підготовка пакету документів (копій позовної заяви для суду та відповідачки, додатків до копій позову) та відправка до суду (кількість витрачених годин 3,5; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 3500,00 грн);
підготовка клопотання від 06.10.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 1; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 1000,00 грн);
участь у судовому засіданні 12.10.2022 у цивільній справі № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 2; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 2000,00 грн);
підготовка клопотань від 21.11.2022 та 25.11.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 1,5; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 1500,00 грн);
участь у судовому засіданні 01.12.2022 у цивільній справі № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 1,5; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 1500,00 грн);
підготовка клопотання від 09.01.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 1; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 1000,00 грн);
участь у судовому засіданні 18.01.2023 у цивільній справі № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 1,5; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 1500,00 грн);
підготовка заяви про вирішення питання про стягнення судових витрат із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , понесених останнім у зв`язку із розглядом цивільної справи № 192/1212/22 (кількість витрачених годин 2; ціна роботи (послуги) за годину 1000,00 грн, сума за виконані роботи (послуги) 2000,00 грн); .
Оцінивши надані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.
При розподілі таких витрат суд враховує, що справа належить до категорії справ незначної складності, її розгляд здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, судова практика у спірних правовідносинах є сталою.
Суд також звертає увагу, що адвокат брав участь у судовому засіданні 12 жовтня 2022 року. Судовий розгляд справи, призначений на 01 грудня 2022 року та 18 січня 2023 було відкладено. Клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, є аналогічними за змістом, письмові пояснення частково повторюють зміст позовної заяви.
За таких обставин, зважаючи на обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційність до предмета спору, суд вважає, що на відповідачку потрібно покласти витрати у розмірі 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 20 серпня 2016 року зареєстрований Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено актовий запис № 81.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплаті судового збору за подання позову у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч гривень) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за інформацією УДМС України у Запорізькій області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .
Суддя Н.В. Ковальчук