Провадження № 6/752/445/23
У Х В А Л А

02 серпня 2023 року Голосіївськи районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла, стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", боржник: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з поданням про примусове проникнення до житла боржника, саме до будинку АДРЕСА_1 ; подвір`я та прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , для проведення виконавчої дії - арешту та опису майна, що належить на праві власності боржнику, для виконання рішення суду в примусовому порядку.

Подання обґрунтоване тим, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2213/09, виданого 22.02.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 256313,95 грн.

У виклику від 29.08.2019 року міститься вимога приватного виконавця з`явитися за адресою місцезнаходження офісу приватного виконавця для надання пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, які вживаються для його виконання.

У визначений час боржник не з`явився, про що було складено відповідний акт.

18.09.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ до виконання. Відповідно до відповідей з банків у боржника відсутні відкриті рахунки.

У ході примусового виконання за період з 29.08.2019 по 24.07.2023 приватним виконавцем не стягнуто жодних коштів.

21.07.2022 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до електронної відповіді МВС встановлено, що боржнику належить наступне рухоме майно: транспортний засіб Ford Sierra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на яке приватним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук.

Також боржнику належить частина будинку АДРЕСА_1 , на який накладено арешт.

12.07.2023 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. направлено вимогу про надання доступу до будинку АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна; дата проведення виконавчої дії - 19.07.2023 року. Проте боржник вимогу про надання доступу до майна не виконав, про що складено відповідний акт.

З метою запобігання невиконання боржником судового рішення, забезпечення та дотримання прав і інтересів стягувача та спонукання боржника до виконання виконавчого листа № 2-2213/09 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. звернулась до суду з проханням надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснюється без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2213/09 від 22.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" суму заборгованості в розмірі 256 313, 95 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. 29.08.2019 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

18.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. прийнято постанову про арешт коштів боржника.

За інформацією банківських установ у боржника ОСОБА_1 відсутні відкриті банківські рахунки та відсутні відомості щодо офіційного доходу.

Державна податкова служба України повідомила приватного виконавця про те, що боржник за податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно з отриманою відповіддю від Головного сервісного центру МВС України в м. Києві від 28 лютого 2023 року № 31/26-2524 за боржником зареєстровано транспортний засіб Ford Sierra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1985 року випуску.

09.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук майно боржника: ТЗ Ford Sierra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір: сірий, 1985 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , разом з тим, на день звернення з вказаним поданням місцезнаходження вказаного майна не встановлено.

Згідно з довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.02.2023 на запит приватного виконавця, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , приватний будинок з 23.10.2015.

У відповідь на запит Київське бюро технічної інвентаризації повідомило, що за даними реєстрових книг Комунального підприємства КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 01.07.2004 року.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 13.02.2023 року № 89108721за даною адресою ще зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Постановами від 08.03.2023 та 09.03.2023 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Боржнику неодноразово направлялись виклики приватного виконавця, зокрема від 29.08.2019 року, 04.07.2021 року, 27.07.2022 року, 01.09.2022 року, 13.02.23 року, 08.03.2023 року, 12.07.2023 року з`явитися за адресою місцезнаходження приватного виконавця для надання пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, які вживаються для його виконання.

У визначений час до офісу приватного виконавця боржник не з`явився про поважність причин неявки не попередив, про що складено відповідні акти приватного виконавця.

12.07.2023 року виконавцем Лановенко Л.О. боржнику ОСОБА_1 направлено вимогу про надання доступу до будинку АДРЕСА_1 , для проведення опису та арешту майна та повідомлення місцезнаходження ТЗ, що належить боржнику.

Приватним виконавцем здійснено виїзд до боржника за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту нерухомого та рухомого майна боржника.

В матеріалах справи міститься акт від 19.07.2019 в якому зазначено, що в ході вчинення виконавчої дії на подвір`я будинку АДРЕСА_1 приватному виконавцю потрапити не вдалось оскільки хвіртка огорожі була замкнена. Боржник вимогу про надання доступу до майна не виконав, виконавчу дію по проведенню опису та арешту майна боржника провести не вдалося.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи до іншого володіння боржника як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку, що наданий виконавцем акт від 19.07.2023 року не свідчить про перешкоджання боржником доступу виконавця до його житла. У матеріалах подання відсутні докази вручення вимоги виконавця як боржнику, так і іншим особам, чиї речі знаходяться в цьому житлі, щодо надання доступу до житла, де зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вважає подання є передчасним, в його задоволенні слід відмовити з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 439 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла, стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", боржник: ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк