Справа № 466/7244/22
Провадження № 2/466/568/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне )

16 березня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ПОПЕНКО І.І.

представник позивача ВАЛІГУРА В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), інтереси якої представляє адвокат Валігура Віталій Валерійович (м. Львів, вул. Юнаківа, 9), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики ,

в с т а н о в и в :

20.09.2022 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Валігура В.В., звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення богу за Договором №1 безпроцентної позики 462 500грн.00коп. основного боргу, 46 250грн.00коп. штрафу за прострочення повернення боргу, 175 432грн.89коп. інфляційних втрат та 39610,27грн. 3% річних, а всього 723 793грн.16коп. Крім цього просить суд стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.11.2019 року між нею, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 укладено письмовий Договір №1 безпроцентної позики, згідно якого останньому було передано у борг 37000 доларів США, що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ становило 925 000грн., які він зобов`язався повертати позивачу рівними частинами по 231 250грн. протягом чотирьох банківський днів, починаючи з 06.11.2019р. по 11.11.2019р. в такому ж розмірі.

Факт отримання коштів відповідачем було оформлено чотирма борговими розписками від 05.11.2019р. на суму по 231 250грн. кожна, які є додатками до договору.

Позичальник свої зобов`язання за договором виконав частково. Несплаченою залишається сума боргу у розмірі 462 500грн., яку просить стягнути позивач з відповідача у судовому порядку. Крім цього, просить стягнути з відповідача передбачені договором 10% штрафних санкцій, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати і 3% річних.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 07.11.2022 року за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно. Відзиву на позов не подав. Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою (місцем реєстрації) рекомендованими листами з повідомленням про вручення, яке відповідач отримав 21.11.2022р., про що свідчить його підпис на корінці, інші листи повернулися на адресу суду 18.01.2023р., 09.03.2023р. з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов він не подав.

Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 05.11.2019 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено письмовий Договір №1 безпроцентної позики, згідно якого останньому було передано у борг 37000 доларів США, що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ становило 925 000 грн., які він зобов`язався повертати позивачу у визначений договором строк до 11.11.2019р..

Факт отримання коштів відповідачем було оформлено чотирма борговими розписками від 05.11.2019р. на суму по 231 250грн. кожна, які є додатками до договору.

Відповідно до п. 2.5 Договору позичальник повертає позикодавцю надану позику рівними частинами по 231 250 грн. протягом чотирьох банківських днів, починаючи з 06.11.2019р. по 11.11.2019р.

Відповідно до п. 3.1 Договору за порушення строків повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10 % від суми непогашеного боргу (неповернутої у строк суми).

Позичальник свої зобов`язання за договором виконав частково. Несплаченою залишається сума боргу у розмірі 462 500грн. за двома розписками від 05.11.2019р.

У встановлений договором строк (крайній термін до 11.11.2019р.) та станом на день пред`явлення позову в суд, відповідач не повернув позивачу позику.

Досудове врегулювання спору не дало результат.

Позивач просить стягнути з відповідача з ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі 462 500 грн., штраф у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання в розмірі 10% суми непогашеного боргу 46 250грн., інфляційні втрати 175 432грн. та 3 % річних 39 610, 27грн.

Відповідно до ст.1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимога про стягнення основного боргу в розмірі 462 500грн.00коп.є обґрунтованою на підлягає задоволенню.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором №1 безпроцентної позики від 05.11.2019р. у п.3.1 сторони визначили розмір штрафу за порушення строків повернення позики 10% від суми неповернутої позики.

Сума такого штрафу становитиме 46 250грн.00коп. та підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку.

Крім цього, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати. Позивачем подано розрахунок таких втрат на суму 175 432грн. 89коп. Суд погоджується з цим розрахунком.

Що стосується вимог позивача про стягнення 3 % річних, суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки стягнення з боржника 3 % річних від простроченої суми могло б проводитися тоді, коли інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання сторонами визначена у п.3.1 Договору №1 безпроцентної позики від 05.11.2019р.

За таких обставин стягнення 3 % річних від простроченої суми було б подвійною відповідальністю.

Стаття 61 Конституції України гарантує заборону подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та має на меті уникнути несправедливого покарання.

Підстав для задоволення вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 39610,27грн. немає.

Таким чи6ном, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача у часткове відшкодування судових витрат 22 218,03грн., які складаються з 7338грн. 03коп. судового збору, 4500грн. витрат за участь адвоката у судових засіданнях, 240грн. та 140грн. витрат на отримання відомостей з ЄДР, 10 000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за Договором №1 безпроцентної позики від 05.11.2019 року 462 500грн.00коп. основного боргу, 46 250грн.00коп. штрафу за прострочення повернення боргу, 175 432грн.89коп. інфляційних втрат, а всього 684 182грн.89коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у часткове відшкодування судових витрат 22 218,03грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.03.2023р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська