пр.№2/756/602/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Галелюк Т.О..

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» /далі - КП «Київтеплоенерго»/ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є споживачем центрального опалення та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Постачальником цих послуг до 01.05.2018 року було ПАТ «Київенерго», а після 01.05.2018 року послуги надаються КП «Київтеплоенерго». Крім того, до КП «Київтеплоенерго» відповідно договору відступлення права вимоги від 11.10.2018 року перейшло від ПАТ «Київенерго» право вимоги з оплати споживчих послуг до 01.05.2018 року

Оскільки ОСОБА_1 своєчасно не сплачував кошти за надані послуги центрального опалення та гарячої води утворилась заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погашає, КП «Київтеплоенерго» просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01.05.2018 року у розмірі 2799 грн. 79 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01.05.2018 року у розмірі 4309 грн. 82 коп., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01.05.2018 року у розмірі 10862 грн. 32 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01.05.2018 року у розмірі 16383 грн. 11 коп., витрат на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. 00 коп., а також 2 270 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що ним, було придбано кв. АДРЕСА_2 , яка була реалізована при виконанні виконавчого провадження відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві ДП «СЕТАМ» МЮ України. Приватним нотаріусом Київського міського округу йому було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та № 2435 видане приватним нотаріусом КМНО Халявка Н.М. 23.05.2017 р. державну реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_2 за ним із видаленням з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 20543813 була проведена теж 23.02.2017р. Після придбання у власність зазначеної квартири, він не міг використовувати її за призначенням, оскільки у квартирі були зареєстровані та проживали попередні власники з членами своєї сум`ї зі згоди колишнього власника квартири. Проте скористатися цим правим, а також правом розпоряджатися і користуватися своїм майном, він не міг, оскільки попередній власник квартири оскаржавав його право власності в суді Справа № 756/2494/17 і суди тривали аж до 25 липня 2018 року, однак Верховний Суд виніс постанову по справі № 756/2494/17-ц, провадження № 61-7678св18, де ПОСТАНОВИВ: Касаційну скаргу Карапетяна залишити без задоволення; Рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року залишити без змін; Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. Таким чином до 25.07.2018 року він не користувався своїм майном, а даній квартирі проживали та були зареєстровані і користувалися камунальними послугами саме ОСОБА_2 з членами своєї сім`ї. Після отримання постанови від 25 липня 2018 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 756/2494/17-ц, було надано позов про визнання осіб такими, що втратили право користування та розпорядження жилим приміщенням і 09 квітня 2020 року по справі 756/8659/19 Оболонський районний суд м. Києва виніс ухвалу про задоволення позову. Отож, він набув право користування і розпорядження своїм майном, а саме кв. АДРЕСА_2 , на основі рішення Оболонського районного суду, від 09 квітня 2020 року по справі 756/8659/19, яке набрало законної сили 07.08.2020. Таким чином заборгованості з дня отримання відповідних послуг, в нього немає. Вважає, що зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води виникли не з часу придбання квартири,оскільки с 2017 року по 2020 рік йшли суди про скасування права власності на квартиру, в квартирі проживали і були зареєстровані попередній власник зі своєю сім`єю (вони були користувачами комунальних послуг, з ними навіть заключено відповідний договір) і їх виселення і зняття з реєстраційного обліку відбувалось через суд, а закінчилось все після 07.08.2020року. Отож, початком користування ним комунальними послугами відповідно з наданими вище обгрунтуваннями і доказами є момент визнання попереднього власника таким, що втратив право користуватися і розпоряджатися його майном, виселення ОСОБА_3 - попереднього власника і членів його сім`ї і зняття їх з реєстраційного обліку відповідно. З моменту користування даної квартирою всі належні платежі були здійснені вчасно і в повному об`ємі, що підтверджується копія квитанцій долученими до матеріалів справи. Окрім того у відповідача відсутня заборгованість за період з 01.05.2018 року, а до вимог позову про стягнення боргу за період до 01.05.2018 року просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

У судовому засіданні представник КП «Київтеплоенерго» позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_1 було придбано кв. АДРЕСА_2 , яка була реалізована при виконанні виконавчого провадження відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в м. Києві ДП «СЕТАМ» МЮ України. Приватним нотаріусом Київського міського округу йому було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та № 2435 видане приватним нотаріусом КМНО Халявка Н.М. 23.05.2017 р. державну реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_2 за ним із видаленням з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 20543813 була проведена теж 23.02.2017р.

За інформацією КП «Київтеплоенерго» споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Відповідно до змісту договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», а також додатків №№ 1 та 2 до цього договору, КП «Київтеплоенерго» прийнято право вимоги до ОСОБА_1 з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення спожиті до 01.05.2018 року у розмірі 2799 грн. 79 коп. та послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4309 грн. 82 коп.

Відтак до 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснювало ПАТ «Київенерго», а з 01.05.2018 року здійснює КП «Київтеплоенерго», яке набуло право вимоги оплати спожитих послуг за попередній період.

З 01.05.2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Постановою Верховного Суду касаційну скаргу Карапетяна залишити без задоволення; рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Таким чином до 25.07.2018 року ОСОБА_1 не користувався своїм майном, а даній квартирі проживали та були зареєстровані і користувалися комунальними послугами саме ОСОБА_2 з членами своєї сім`ї.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/2494/17-ц, було задоволено позов про визнання осіб такими, що втратили право користування та розпорядження жилим приміщенням, яке набрало законної сили 07.08.2020.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, під час судового розгляду представником відповідача подано заяву в якій він просить суд застосувати при вирішенні спору наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що право вимоги зі сплати заборгованості за період до 01.05.2018 року до позивача перейшло від ПАТ «Київенерго» за договором відступлення права вимоги, та стягнення заборгованості з 01.05.2018 року, однак з позовом про її стягнення комунальне підприємство звернулося лише у 14.06.2022 року, тобто з пропуском трьохрічного строку на для звернення за захистом порушеного права, обставин, які б свідчили про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду не встановлено, суд за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не має правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості, за якими позивач внаслідок спливу строку позовної давності втратив право вимагати захисту його порушеного права в судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову КП «Київтеплоенерго» в позові у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко