Номер провадження 2/754/367/23
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Довгань Г.А.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

29.06.2021 року до суду звернулася відповідач ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить суд про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2021 року, та скасувати вказане рішення суду. В обґрунтування заяви зазначила, що заочне рішення є незаконним і необгрунтованим та таким, що прийняте за відсутності у судовому засіданні відповідача та без врахування її доводів та заперечень. Зазначена обставина не дозволила відповідачу у справі реалізувати свої процесуальні права, а також порушила принцип змагальності сторін. Відповідач не була присутньою на засіданнях з поважних причин, оскільки не отримувала судових повісток. У зв`язку з чим не мала змоги подавати свої доводи та заперечення. Зазначена обставина не дозволяла відповідачу у справі реалізувати свої процесуальні права, а також порушили принцип змагальності сторін. На підставі викладеного заявниця просила скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2021 по справі № 754/13474/20 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 08.07.2021 заява залишена без руху та надано час на усунення недоліків.

25.08.2021 на виконання ухвали суду від 08.07.2021 заявник подав клопотання про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2021.

Ухвалою суду від 01.09.2021 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, заочне рішення скасовано, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 18.11.2021 заяву відповідача про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2021 задовольнити, скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2021 у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначити до розгляду справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином причин неявки суду не повідомила. В той же час заявник в своїй заяві про перегляд заочного рішення стосовно позовних вимог повідомляє, що позов не визнає, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав, а саме: банк звернувся до суду щодо стягнення з заявниці суму боргу 4 737,69 грн., з яких є заборгованість за тілом кредиту. Втім сума заборгованості виникла не з вини заявниці, а внаслідок шахрайських дій, а саме: в провадженні СВ Деснянського УП ШУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004948 за заявою заявниці про те, що 24.04.2016 протягом дня, за адресою : АДРЕСА_1 , невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 4 902,00 грн., про що банк був повідомлений негайно. Після отримання СМС-повідомлення про проведення транзакції переказу грошових коштів 24.04.2016 на загальну суму 4 902,00 грн. Споживач того ж дня повідомила банк про свою незгоду із цією транзакцією. Списання з карти 4 902,00 грн., було здійснено третіми особами, що свідчить про відсутність волі відповідача на здійснення транзакції і є підставою для визнання зазначеної транзакції нікчемною, скасування нарахованих процентів та штрафних санкцій. Позивач знає про неправомірність списання грошових коштів із картки відповідача, але, замість того, щоб негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції, намагається з відповідача стягнути борг, відсотки і штрафні санкції. Враховуючи викладене просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. В той же час на адресу суду 11.10.2021 надійшов відзив на заяву в якому вказує позивач, що з вимогами заяви відповідача про перегляд заочного рішення не погоджується, вважає, що вона не обгрунтована та безпідставна, така, що не відповідає дійсності та чинному законодавству України. Відповідач в порушення вимог ст. 284 ЦПК України звертається до суду з заявою про перегляд заочного рішення з пропуском строку звернення.

11.02.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказала, що позов не визнає, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав, а саме: банк звернувся до суду щодо стягнення з заявниці суму боргу 4 737,69 грн., з яких є заборгованість за тілом кредиту. Втім сума заборгованості виникла не з вини заявниці, а внаслідок шахрайських дій, а саме: в провадженні СВ Деснянського УП ШУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004948 за заявою заявниці про те, що 24.04.2016 протягом дня, за адресою : АДРЕСА_1 , невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 4 902,00 грн., про що банк був повідомлений негайно. Після отримання СМС-повідомлення про проведення транзакції переказу грошових коштів 24.04.2016 на загальну суму 4 902,00 грн. Споживач того ж дня повідомила банк про свою незгоду із цією транзакцією. Списання з карти 4 902,00 грн., було здійснено третіми особами, що свідчить про відсутність волі відповідача на здійснення транзакції і є підставою для визнання зазначеної транзакції нікчемною, скасування нарахованих процентів та штрафних санкцій. Позивач знає про неправомірність списання грошових коштів із картки відповідача, але, замість того, щоб негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції, намагається з відповідача стягнути борг, відсотки і штрафні санкції.

11.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказав, що п. 1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з карткою. Зазначають, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги. На теперишній час, відповідачем не надано жодної актуальної інформації стосовно кримінального провадження № 0004948.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При зверненні до суду позивач вказував про те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 07.08.2012 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тариф Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк», діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що міст умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила над банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці.

Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3 , 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.51 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3. погашення Кредиту - поповнення: Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Таким чином, Відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу.

Згідно до п. 1.1.1.49 Договору Мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань Відповідача, які щомісяця повинен сплачувати Відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта.

Згідно п. 2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашений Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті US + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до 4.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

-86,4% - для картки «Універсальна»;

-84,0% - для картки «Універсальна голд».

Як зазначає позивач - у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 20.09.2020 року має заборгованість у розмірі 55855,84 грн., яка складається з наступного:

-4737,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

-в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;

-4737,69 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

-0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

-1702,12 грн. - заборгованість за відсотками; нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України;

-49416,03 грн. - нарахована пеня;

-00,00 грн. - нараховано комісії.

Однак, як вбачається з матеріалів справи - сума заборгованості виникла не з вини відповідачки, а внаслідок шахрайських дій, а саме: в провадженні СВ Деснянського УП ШУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004948 за заявою заявниці про те, що 24.04.2016 протягом дня, за адресою : АДРЕСА_1 , невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 4 902,00 грн., про що банк був повідомлений негайно. Після отримання СМС-повідомлення про проведення транзакції переказу грошових коштів 24.04.2016 на загальну суму 4 902,00 грн. Споживач того ж дня повідомила банк про свою незгоду із цією транзакцією. Списання з карти 4 902,00 грн., було здійснено третіми особами, що свідчить про відсутність волі відповідача на здійснення транзакції і є підставою для визнання зазначеної транзакції нікчемною, скасування нарахованих процентів та штрафних санкцій. Позивач знав про неправомірність списання грошових коштів із картки відповідача, але, продовжив нараховувати відсотки і штрафні санкції.

Відповідно до частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 60 ЦПК України, 2004 року, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705,емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 виконала свої обовязки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс 15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права, а саме, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати необхідно залишити за позивачем.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 207, 509, 626, 628, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складено 01.03.2023 року.

Суддя: Н.Г.Таран