Номер провадження: 22-ц/813/4263/23
Справа № 522/7715/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Глазова Олексія Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Укрпошта», за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів та моральної шкоди-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те що 10.08.2018 року у відділенні АТ «Укрпошта» ним було здійснено переказ грошових коштів в сумі 12000 грн. на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується поштовою квитанцією №55.

Окрім того, 24.10.2018 року ОСОБА_1 повторно здійснено поштовий переказ грошових коштів в сумі 38000 грн. на ім`я ОСОБА_2 , квитанція №55 від 24.10.2018 року. Вказані перекази є відшкодуванням шкоди ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, що підтверджується ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2019 року та постановою Верховного Суду від 05.11.2020 року у справі №522/22696/15-к щодо оцінки вказаних поштових переказів, як відшкодування шкоди потерпілій у кримінальному провадженні.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 переказів не отримала, в зв`язку з чим 01.02.2021 року приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження №64376770 про стягнення відшкодування шкоди в сумі 100000 грн., без врахування добровільно сплачених ОСОБА_1 поштовим переказом 50000 грн., проведено його виконання шляхом вирахувань із заробітної плати.

15.02.2021 року адвокат Глазов О.О. за дорученням позивача звернувся до АТ «Укрпошта», 04.04.2021 року на електронну адресу була направлена повторна претензія, однак результатів це не дало. Співробітниками відповідача проігноровані вимоги щодо видачі позивачу невиплачених поштових переказів.

Посилаючись на те, що поштові перекази до моменту вручення належать адресатам та після невручення поштового відправлення його мали повернути відправнику негайно, просив стягнути на свою користь з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 61710, 40 грн., в тому числі не вручені поштові перекази, 3% річних та інфляційні втрати. Окрім того, просив стягнути відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн., а також судові витрати. Попередній розмір витрат на правничу допомогу 15000 грн.

У відзиві на позов Одеська дирекція АТ «Укрпошта» позов не визнала і просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування доводі зазначає, що переказ від 10.08.2018 року в сумі 12000 грн. повернуто до ВПЗ №9 (місце відправлення) та виплачений ОСОБА_1 15.09.2018 року, про що свідчить його особистий підпис.

Поштовий переказ , прийнятий від ОСОБА_1 24.10.2018 року в сумі 38000 грн. після закінчення терміну зберігання за місцем вручення, 29.11.2018 року було направлено до місця приймання Одеса-121, а з 31.12.2018 року знаходиться на зберіганні у АТ «Укрпошта». Для його отримання позивачу необхідно звернутись із документом, що посвідчує особу.

Стосовно відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. АТ «Укрпошта» заперечує, вважає позов в цій частині недоведеним та необґрунтованим. Посилається на те, що відповідачем не порушувались права позивача, а це є обов`язковою умовою для можливого стягнення моральної шкоди.

03.11.2021 року позивач уточнив позовні вимоги з урахуванням виплати йому поштового переказу від 24.10.2018 року в сумі 38000 грн. в ході розгляду справи. Просить стягнути на свою користь з відповідача 29710,40 грн. недоплачена сума переказу від 10.08.2021 року (12000 грн.) та 3% річних і інфляційні нарахування. Також позивач уточнив позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, просить стягнути на свою користь 50000 грн. та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12000 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн., а також судові витрати (вартість почеркознавчої експертизи) в сумі 9060,96 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат Глазов Олексій Олегович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів зазначив, що працівники АТ «Укрпошта» проявили службову недбалість , зобов`язання ними не виконані належним чином. Після не вручення поштових переказів, позивачу не було повідомлено про це та він не міг знайти ці перекази, інформація відповідачем навмисно не надавалась.

Скаржник зазначає, що з урахуванням п.п. 116,117 Правил надання послуг поштового зв`язку, відповідач повинен був 11.09.2018 року повернути позивачу не вручений переказ в сумі 12000 грн. (через місяць після відправлення 10.08.2018 р.), а поштовий переказ від 24.10.2018 року на суму 38000 грн. повинен був повернути 25.11.2018 року, однак вказані суми не були повернуті позивачу станом на момент звернення із даним позов до суду 30.04.2021 року та безпідставно зберігались відповідачем, що є підставою для нарахування процентів за користування ними. Отже, в зв`язку з невиплатою позивачу 12000 грн. за період з 11.09.2018 року по 30.04.2021 року 3% річних 949 грн., розмір інфляційного збільшення боргу складає 2449,12 грн., а всього 15398,13 грн.; в зв`язку з невиплатою 38000 грн. за період з 25.11.2018 р. по 30.04.2021 року: 3% річних складає 2770 грн., а розмір інфляційного збільшення боргу складає 5442,27 грн.

В ході розгляду справи 28.08.2021 року переказ в сумі 38000 грн. було виплачено позивачу, однак 3% річних та інфляційні втрати 8312,27 грн. підлягають стягненню. Отже, в зв`язку з безпідставним збереженням грошей, належних позивачу, просить стягнути на свою користь 3% річних та розмір інфляційного збільшення боргу на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, по обом переказам: на суму 12000 грн. та 38000 грн. в зазначеному вище розмірі.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, просить взяти до уваги, що відповідач свідомо повідомляв недостовірну інформацію щодо неможливості надання відомостей при розшуку не вручених поштових переказів, посилаючись на те, що пройшов шестимісячний термін з моменту відправлення переказів. Потім відповідач повідомляв, що переказ в сумі 12000 грн. ніби повернутий ОСОБА_1 , хоча як встановлено судом, підпис від імені отримувача вчинено іншою особою. Отже, враховуючи повне ігнорування неодноразових законних вимог позивача щодо повернення сум поштових переказів, необхідність вчинення з боку позивача цілої низки дій, необхідних для відновлення свого порушеного права (необхідність витрачання часу на відвідання відділень відповідача для з`ясування обставин, складання та подання письмових звернень ,витрачання коштів на отримання правової допомоги, змушення позивача спростовувати твердження відповідача), наполягає на відшкодуванні моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Стосовно витрат на правову допомогу, зазначає, що згідно договору його сторони домовились щодо вартості наданих послуг в сумі 26000 грн. Факт надання відповідного обсягу наданої правової допомоги підтверджується матеріалами даної цивільної справи. Розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі , не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним.

В зв`язку з викладеним, просить оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути на свою користь безпідставно збережені кошти з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в загальній сумі 29710,40 грн., а також відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. Окрім того, стягнути судові витрати: витрати на правову допомогу в сумі 26000 грн. та витрати на проведення судової експертизи в сумі 9060,96 грн.

На апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» подало відзив, в якому просить не брати до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі та залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Оспорює доводи апеляційної скарги в частині вимог щодо розміру відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В цій частині звертає увагу суду на те, що заподіяння моральної шкоди та деліктний склад не доведено, розмір витрат на правову допомогу не доведено, до апеляційної скарги не додано доказів оплати таких послуг.

Враховуючи ціну даного позову, а також характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.08.2018 року у відділенні АТ «Укрпошта» позивачем було здійснено переказ грошових коштів в сумі 12000 грн. на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується поштовою квитанцією №55.

Окрім того, 24.10.2018 року позивачем здійснено поштовий переказ грошових коштів в сумі 38000 грн. на ім`я ОСОБА_2 , квитанція №55 від 24.10.2018 року.

Вказані поштові перекази не були вручені отримувачу протягом місяця з моменту відправки та не повернуті відправнику.

15.02.2021 року представником позивача на адресу АТ «Укрпошта» направлено адвокатський запит з метою отримання інформації щодо вказаних вище поштових переказів. На вказаний запит відповідач повідомив 16.02.2021 року про неможливість проведення перевірки в зв`язку із закінченням шестимісячного строку.

04.03.2021 року на адресу відповідача направлена претензія, 04.04.2021 року повторна претензія з вимогою видачі позивачу не виплачених поштових переказів.

Згідно висновків судової почеркознавчої експертизи, Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №22-3484 від 25.08.2022 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у документі поштовому переказі ПАТ «Укрпошта» (бланк ф.122) на суму 12000 грн. з датою отримання 15.09.2018 року, розміщений в графі «переказ одержав» ліворуч від рукописного цифрового запису «15.09.2018» виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Сторонами не оспорюється, що 28.08.2021 року в ході розгляду справи поштовий переказ від 24.10.2018 року в сумі 38000 грн. повернутий відправнику ОСОБА_1 .

Не оспорюючи рішення в частині задоволених вимог, ОСОБА_1 просить стягнути на свою корить 3 % річних та інфляційні збитки. З цього приводу судова колегія дійшла таких висновків.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про поштовий зв`язок».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» переказ грошових коштів (поштовий переказ) - послуга поштового зв`язку щодо виконання доручення користувача на пересилання та виплату адресату зазначеної ним суми грошей.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно п. 110 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270 (далі Правила) у разі коли адресат протягом трьох робочих днів після інформування його за телефоном (через Інтернет) або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу (за винятком рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка») не з`явився за одержанням такого відправлення, поштового переказу, він інформується повторно шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення з відміткою «Повторне» або інформується за телефоном шляхом надіслання смс-повідомлення (через Інтернет).

Відповідно до вимог п.116 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Згідно п. 117 Правил після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно

Згідно п. 119 Правил невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені.

Невручені поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання.

Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

Отже, після зберігання поштових переказів протягом одного місяця за місцем вручення отримувачу та у разі невручення перекази мають бути повернуті відправнику. При цьому згідно вимог п.117 Правил таке повернення має здійснюватись негайно. Відповідач не надав підтвердження виконання такого свого обов`язку щодо вчинення дій по негайному поверненню відправнику, тобто позивачу поштових переказів в сумі 12000 грн. та 38000 грн.

Таким чином, поштові перекази від 10.08.2018 року та від 24.10.2018 року після закінчення місячного строку будучи не врученими адресату підлягали негайному поверненню відправнику.

Отже, у АТ «Укрпошта» виник обов`язок сплатити вказані суми позивачу, а у останнього право на їх отримання негайно після закінчення місячного строку, визначеного Правилами для вручення адресату (отримувачу).

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не доведено вчинення дій на виконання вимог, передбачених п.117 Правил щодо сповіщення відправника про невручення поштових переказів з метою їх повернення, позивач був позбавлений можливості своєчасно реалізувати своє право отримати відправлені ним та невручені адресату поштові перекази. При цьому посилання відповідача у відзиві на зберігання переказу протягом трьох років до звернення відправника, не звільняють його від відповідальності , оскільки таке зберігання відповідно до п.119 Правил є правомірним та допускається лише у разі невручення одержувачу або відправнику, однак надавачем послуг поштового зв`язку не доведено, що відправник був обізнаний про невручення переказів та ухилявся від їх отримання. При цьому судова колегія приймає до уваги, згідно п. 29 Правил відправлення до моменту вручення є власністю відправника.

Окрім того, на неналежне виконання грошового зобов`язання також вказує повідомлення в ході розгляду справи про те, що АТ «Укрпошта» 15.09.2018 року після закінчення місячного терміну зберігання не вручений поштовий переказ в сумі 12000 грн. виплачений на ім`я відправника ОСОБА_1 . При цьому , як судом першої інстанції правильно встановлено, підпис від імені ОСОБА_1 вчинено іншою особою, що підтверджується висновками почеркознавчої експертизи (а.с. 180-187).

Таким чином, у відповідача виникло грошове зобов`язання щодо сплати позивачу 12000 грн. та 38000 грн. не вручених поштових переказів, через місяць після їх відправлення.

Згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено відшкодування 3% річних та інфляційні втрати в зв`язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь стягувача 3 % річних та інфляційні втрати на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене позовні вимоги про стягнення відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні нарахування підлягають задоволенню в заявленому розмірі. В зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 12000 грн. за період з 11.09.2018 року по 30.04.2021 року до стягнення підлягають 3% річних в сумі 949 грн., а також інфляційні втрати 2449,12 грн., а всього 3398,13 грн.; в зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 38000 грн. за період з 25.11.2018 р. по 30.04.2021 року до стягнення підлягають 3% річних в сумі 2770 грн., а також інфляційні втрати в сумі 5442,27 грн., всього 8312,27 грн. Всього на підставі ч.2ст. 625 ЦК України до стягнення на користь позивача підлягає 11610 грн. 39 коп.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., частково задоволених судом в сумі 1000 грн. судова колегія дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, наслідки порушеного права, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З матеріалів справи вбачається, що неналежне виконання обов`язків відповідачем змусило позивача неодноразово звертатись до різних інстанцій, доводити свою правоту. Також внаслідок неналежного виконання обов`язків працівниками АТ «Укрпошта» стосовно позивача відкрито виконавче провадження по виконанню вироку суду, вчинялись заходи з примусового виконання по стягненню в тому числі 50000 грн., які ОСОБА_1 сплатив поштовими переказами потерпілій по кримінальній справі ОСОБА_2 . В порядку вчинення виконавчих дій накладено стягнення на заробітну плату позивача. Неодноразові звернення та письмові претензії, направлені на адресу АТ «Укрпошта» не дали можливості отримати інформацію щодо поштових переказів та з`ясувати їх долю, що тривалий час тримало ОСОБА_1 в напруженні та вимагало від нього додаткових зусиль по організації свого життя, звернення за правовою допомогою, тощо. Лише в ході розгляду справи АТ «Укрпошта» надано відомості про долю переказів. Отже, позивачу заподіяно моральну шкоду у вигляді переживань з приводу відсутності відомостей про виконання зобов`язань, покладених на нього вироком у кримінальній справі, порушення звичного укладу життя, тощо.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недостатність стягнутої на користь позивача суми відшкодування моральної шкоди, в зв`язку з чим, оскаржене рішення в цій частині підлягає зміні, а сума стягнення збільшенню до п`яти тис.грн.

В частині витрат на правову допомогу, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про часткове задоволення цих вимог в межах доведеної суми та з урахуванням критерію реальності, дійсності та необхідності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та ціну позову. В цій частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат,- скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог та стягнення на користь позивача: з суми несвоєчасно повернутого переказу в сумі 12000 грн. за період з 11.09.2018 року по 30.04.2021 року 3% річних 949 грн., розмір інфляційного збільшення боргу - 2449,12 грн., а всього 3398,12 грн.; з суми несвоєчасно повернутого відправнику переказу в сумі 38000 грн. за період з 25.11.2018 р. по 30.04.2021 року: 3% річних - 2770 грн., а розмір інфляційного збільшення боргу - 5442,27 грн., всього 8212,27 грн., на загальну суму 11610,39 грн. В частині відшкодування моральної шкоди рішення підлягає зміні зі збільшенням суми стягнення з 1000 грн. до 5000 грн.

В решті це ж рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Глазова Олексія Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,- задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення згідно ч.2ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат,- скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити ці вимоги та стягнути на користь позивача 11610,39 грн.

В частині стягнення моральної шкоди з АТ Укрпошта на користь ОСОБА_1 це ж рішення суду змінити, збільшивши суму стягнення з 1000 грн. до 5000 (П`ять тисяч) грн.

В решті це ж рішення підлягає залишенню без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова