Провадження № 2/522/2493/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самовільно встановленої огорожі,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самовільно встановленої огорожі.

В обґрунтування позову зазначено, що Позивач є власником 3/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з коридору 10-1, площею 9, 8 кв.м., житлової 10-2, площею 17, 7 кв.м., коридору-кухні VII, площею 4,3 кв.м., вбиральні VIIа, площею 0, 8 кв.м., в житловому будинку літери «В», 2/3 частини сараю літери «Д», площею 15,2 кв.м.. Розпорядженням Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 830 було затверджено розрахунок ідеальної частки у домоволодінні АДРЕСА_2 .

На земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який мешкає у квартирі ОСОБА_2 на початку травня 2022 року було самовільно встановлено огорожу з металевими стовпами висотою приблизно 2 метри біля сараю Позивачки. В наслідок встановлення зазначеної огорожі значно зменшився прохід до сараю Позивача, оскільки до встановлення цієї огорожі прохід становив 1,5 кв.м., а після встановлення огорожі складає 50 см. Отже в наслідок встановлення огорожі, Позивач не може нормально користуватись зазначеним сараєм, а саме проводити там ремонтні роботи.

19 липня 2022 року у відповідності до Акту обстеження незаконно розміщених об`єктів встановлено факт улаштування тимчасової огорожі (сітка рабиця) на прилеглій території до нежитлового приміщення (сараю) Позивачки.

Враховуючи, що добровільно відповідачі відмовляються демонтувати огорожу, а зазначена огорожа ускладнює користування власністю Позивачки, та унеможливлює проведення ремонтних робіт, Позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

У зв`язку з вищевикладеним, Позивачка просила зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні сараєм літ. «Д», що входить до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановленої огорожі з матеріалу сітка-рабиця з металевими стовпами висотою приблизно 2 метри, що встановлена біля сараю літ. «Д», що входить до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року відкрито провадження по справі. Встановлено загальний порядок розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 28 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті.

В судовому засіданні 11 квітня 2023 року Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення по суті спору.

Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Інші учасники справи не з`явились, сповіщались належним чином.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/100 частин домоволодіння, які складаються з коридору 10-1, площею 9.8 кв.м., житлової 10-2, площею 17,7 кв.м., коридору-кухні VII, площею 4,3 кв.м., вбиральні VIIа, площею 0, 8 кв.м., в житловому будинку літ. «В», 2/3 частини сараю літ. «Д», відображених у технічному паспорті від 31.05.2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 22 жовтня 2002 року видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому. Зазначене Свідоцтво видане замість договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеської державної нотаріальної контори 13.05.1974 року, № 4-2178, зареєстрованого ОМБТІ 06.08.1974 року № 1155 на стр. 219 кн. 159.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач зазначав, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який мешкає у квартирі ОСОБА_2 на початку травня 2022 року було самовільно встановлено огорожу з металевими стовпами висотою приблизно 2 метри біля сараю Позивачки. В наслідок встановлення зазначеної огорожі значно зменшився прохід до сараю Позивача, оскільки до встановлення цієї огорожі прохід становив 1, 5 кв.м., а після встановлення огорожі складає 50 см. Отже в наслідок встановлення огорожі, Позивач не може нормально користуватись зазначеним сараєм, а саме проводити там ремонтні роботи.

Як вбачається з відповіді Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради від 25.07.2022 року за № 01-12/25/1 наданої ОСОБА_1 на заяву від 12.07.2022 року № 01/12/25/1 щодо демонтування огородження, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради ініційовано та 19.07.2022 року спільно з спеціалістами департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Департаменту проведено виїзне комісійне обстеження встановленого огородження та за результатами комісійного обстеження встановлено факт улаштування тимчасового огородження (сітка рабиця) на прилеглій території до нежитлового приміщення, яка є приватною власністю. Відомості про земельну ділянку та інформація щодо документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт відсутні.

Також повідомили, що будь-яких дозволів та погодження проектів благоустрою на проведення робіт пов`язаних із встановленням вказаного огородження за зазначеною адресою, департаментом архітектури та містобудування та Департаментом не надавалось. Інформація щодо законності їх встановлення в Департаменті відсутня.

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради надала відповідь 27 липня 2022 року за № К-959/1,2 на звернення ОСОБА_1 за № К-959,К-959/2, стосовно питання порушення Правил благоустрою міста Одеси, а саме улаштування тимчасової огорожі за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до якої повідомлено, що з метою недопущення порушень Правил благоустрою міста Одеси та прийняття подальших рішень з питань, які викладені у зверненнях від 19.07.2022 року, Приморською районною адміністрацією спільно з ОСОБА_1 було проведено комісійне обстеження за участю представників Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та мешканців будинку. За результатами комісійного обстеження встановлений факт наявності тимчасової огорожі, прилеглої до нежитлового приміщення на території двору загального користування за вказано адресою. Згідно наданої інформації встановлено, що власником нежитлового приміщення були здійснені заходи по відновленню раніше існуючої тимчасової огорожі. Враховуючи викладене, відповідно до діючого законодавства повідомили, що конфліктні питання, які виникають між співвласниками домоволодінь, необхідно вирішувати шляхом мирової угоди або в судовому порядку.

В матеріалах справи є Акт обстеження незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території м. Одеси від 19.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , території двору загального користування складений посадовими особами Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із залученням мешканців будинку, у відповідності до встановлено за результатами комісійного обстеження факт улаштування тимчасової огорожі (сітка рабиця) на прилеглій території до нежитлового приміщення (сараю), який є приватною власністю. Зі слів власниці нежитлового приміщення (сараю) виконані роботи з заміни існуючої огорожі. При комісійному обстеженні будь-які роботи не проводились. Зазначений Акт був складений в присутності заявниці ОСОБА_1 ..

Також, до матеріалів справи, Позивачем було надано 3 фотокартки з підписом «фотографії огорожі».

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При ухваленні рішення суд враховує правову позицію, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, а саме:«…Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до процесуальних кодексів законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства».

Згідно вимог ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 на території двору загального користування встановлена тимчасова огорожа (сітка рабиця), яка прилегла до нежитлового приміщення, яке є приватною власністю.

Слід зазначити, що доказів, які б давали змогу встановити відомості про власника зазначеного нежитлового приміщення, та ким встановлено тимчасову огорожу (сітку рабицю) в матеріалах справи відсутні.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач зазначила, що сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який мешкає у квартирі ОСОБА_2 на початку травня 2022 року було самовільно встановлено огорожу з металевими стовпами висотою приблизно 2 метри біля сараю Позивачки.

Слід зазначити, що суд не приймає зазначене твердження Позивача, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що саме відповідачі по справі встановили зазначену огорожу, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками або користувачами будь якого майна що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 поруч з сараєм позивача.

Зазначені обставини також не визнаються учасниками справи, що також позбавляє суд можливості встановити зазначений факт.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про власників сараїв, які знаходяться на території двору загального користування за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самовільно встановленої огорожі є необґрунтованими та недоведеними.

У відповідності до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 263-265, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самовільно встановленої огорожі залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 09 серпня 2023 року.

Суддя Л. М. Чернявська