П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Київ

Справа № 381/3118/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/2409/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області постановлену під головуванням судді Ковалевської Л.М., 05 липня 2022 року у м. Фастів, повний текст ухвали складений 11 липня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області щодо невиплати йому спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області виплатити позивачу спадщину у сумі 205056, 75 грн у порядку спадкування за законом, яка залишилась після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області судовий збір у розмірі 2050, 57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач був спадкоємцем майна після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 , яка померла. 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А., після смерті ОСОБА_2 , позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 205056,75 грн. В зв`язку з тим, що спадкодавець перебувала на обліку в Києво-Святошинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області, то представник позивача звернувся до відповідача з відповідною заявою про виплату недоотриманої суми пенсії. Однак відповідачем було відмовлено у виплаті суми недоотриманої пенсії в зв`язку з тим, що у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи спадкоємця ОСОБА_1 зазначено паспорт НОМЕР_1 , що не відповідає даним паспорту ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_2 . Представник позивача вважав, що відповідач умисно не вірно трактує норми чинного законодавства та висуває неправомірні вимоги щодо необхідності надання нової довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи для отримання спадщини. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач змушений був звернутись з позовом до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними щодо невиплати спадщини та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що спір, який виник підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій вказується на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Зазначає, що твердження суду про те, що підставою для звернення до суду стали обставини, що містять недостовірні відомості в частині однієї цифри в номері паспорту є хибними та не відповідають дійсності. Недостовірних відомостей в паспорті позивача взагалі не існує.

Вказує, що відповідно до листа ГУ ПФУ у Київській області від 21 серпня 2021 року підставою для відмови у виплаті недоотриманою пенсії було те, що у довідці про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи спадкоємця ОСОБА_1 зазначено паспорт НОМЕР_1 , що не відповідає даним паспорту ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).

Зазначає, що відповідач плутає нормативні законодавчі акти, що регулюють соціальні виплати, де кошти належать Державі та спадкове майно, де кошти належать спадкоємцю, але знаходяться на рахунках Пенсійного фонду.

Звертає увагу, що підставою звернення до суду було не у зв`язку із недостовірністю відомостей в частині однієї цифри в номері паспорту, а у зв`язку з порушенням його законних майнових прав щодо невиплати йому спадщини.

Враховуючи викладене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Тому, керуючись положеннями ч.1 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25 лютого 2021 року, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

15 червня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А., після смерті ОСОБА_2 , позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 205056,75 грн. Спадкова справа №47/2021, зареєстрована в реєстрі за №1364.

14 липня 2021 року адвокат Чершишов А.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до відділу обслуговування громадян №11 Головного управління пенсійного фонду України в Київській області з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії, оскільки у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи спадкоємця ОСОБА_1 зазначено паспорт НОМЕР_1 , що не відповідає даним паспорту ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_2 .

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір, який виник підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий спір виник через відмову відповідача у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , на отримання, якої позивач ОСОБА_1 має право, у зв`язку з чим, представник позивача вважає дії відповідача - ГУ ПФУ в Київській області протиправними та такими, що порушують права позивача. А тому, суд вказав, що для оскарження відмови Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 має звернутись до Окружного адміністративного суду.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належить пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць включно членам його сім`ї, які проживають разом з пенсіонером на день його смерті.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другої цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 580/4047/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав на те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Підпункт 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини): отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У цій справі Касаційний адміністративний суд вказав, що предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотриману спадкодавцем за життя суму пенсії, що входить до складу спадщини. Таким чином, між сторонами виник спір про цивільне право. А тому суд касаційної інстанції провадження у справі закрив.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач відмовив позивачу у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , на отримання якої позивач ОСОБА_1 має право, як спадкоємець.

Отже, предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоотримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що входять до складу спадщини.

Позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат.

Таким чином, спір у даній справі стосується правомірності права позивача на отримання (виплату) грошових коштів - недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину, а тому цей спір має приватно - правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказані висновки ґрунтуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2021 року у справі №0540/5860/18-а, від 30 листопада 2022 року у справі № 638/19167/19, від 03 серпня 2022 року у справі № 580/4047/21.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження частково.

В порядку ст. 374, 379 ЦПК України, якщо ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції має повноваження скасувати ухвалу, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення частково, а ухвала суду першої інстанції як така, що не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2022 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук