Дата документу 02.02.2023
Справа № 334/6580/22
Провадження № 2/334/664/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Мацуховій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Скворцова О.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована наступним: з жовтня 2008 року по лютий включно 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю.

У 2008 році ОСОБА_1 завагітніла та повідомила його про цей факт. У лютому 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посварилися, позивачка зібрала свої речи та переїхала проживати у свій будинок, а відповідач пішов проживати до іншої жінки, відмовився від подальших більш серйозних відносин, від укладення шлюбу та народження дитини. На цих підставах сторони перестали підтримувати будь які відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3 . ОСОБА_1 було зареєстровано народження дитини на підставі ст. 135 СК України, оскільки у шлюбі вона не перебувала, реєструвала народження дитини самостійно.

У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 дані про матір вказано: ОСОБА_1 , дані про батька вказані за вказівкою матері: ОСОБА_4 , що збігається з фактичними даними по батькові відповідача « ОСОБА_5 ». Прізвище дитини вказане таке ж як у матері: ОСОБА_6 , відповідно до вимог законодавства України ст. 135 СК України.

За період спільного сімейного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2008 року по лютий 2009 року останній визнавав себе батьком дитини.

Спільна з відповідачем донька проживає з позивачкою, зареєстрована з нею за однією адресою.

У серпні 2021 року ОСОБА_2 відмовився визнати своє батьківство. Після чого він знову зник та не з`являється за адресою проживання позивачки. Визнання батьківства має як для позивачки так і для доньки важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження неповнолітньої особи.

Позивачкою у вересні 2021 року до Якимівського районного суду Запорізької області було подано позовну заяву пред`явлену до відповідача про визнання батьківства, справі № 330/2434/21 за яким було відкрито провадження призначено проведення судової генетично-молекулярної експертизи, доручено проведення експертизи Запорізькому науково-дослідницькому експерті криміналістичному центру МВС України (м. Запоріжжя вул. Аваліані буд. 19-а). Висновок (імовірно від 30.12.2021 року) за наслідками проведення означеної експертизи експертна установа направила до Якимівського районного суду Запорізької області у січні 2022 року. Отже, судовий розгляд справи № 330/2434/21, після надходження висновку експертизи на адресу суду, так і не встиг відбутися у зв`язку з окупацією смт. Якимівки Запорізької області російськими збройними формуваннями, суд у лютому 2022 року призупинив діяльність.

На підставі викладеного представник позивач просить суд встановити кровне споріднення між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . Внести зміни в актовий запис № 98 про народження дитини ОСОБА_3 , а саме відомості про батька вказати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по-батькові дитини змінити на « ОСОБА_7 ». Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 12606,14 грн.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Адвокат Скворцова О.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Крім того, адвокат Скворцова О.С. надіслала на адресу суду належним чином завірену копію висновку експерта № СЕ-19/108-21/13815-БД від 26.01.2022 року.

Відповідач відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України.

Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України).

За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Керуючись цим загальним правилом, у ч. 2 ст. 128 СК України допускаються будь-які докази, які засвідчують походження дитини.

Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктами 6,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей.

Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Судом встановлено, що з жовтня 2008 року по лютий включно 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, що підтверджується копією довідки з місця проживання від 03 листопада 2021 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). ОСОБА_1 було зареєстровано народження дитини на підставі ст. 135 СК України, оскільки у шлюбі вона не перебувала, реєструвала народження дитини самостійно, що підтверджуєсять копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.11).

У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 дані про матір вказано: ОСОБА_1 , дані про батька вказані за вказівкою матері: ОСОБА_4 , що збігається з фактичними даними по батькові відповідача « ОСОБА_5 ». Прізвище дитини вказане таке ж як у матері: ОСОБА_6 , відповідно до вимог законодавства України ст. 135 СК України.

За період спільного сімейного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2008 року по лютий 2009 року останній визнавав себе батьком дитини.

У серпні 2021 року ОСОБА_2 відмовився визнати своє батьківство. Після чого він знову зник та не з`являється за адресою проживання позивачки. Визнання батьківства має як для позивачки так і для доньки важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження неповнолітньої особи.

Висновком експерта № СЕ-19/108-21/13815-БД від 26.01.2022 року встановлено, що ОСОБА_2 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 .. Ймовірність підтвердження біологічного батьківства складає 99,99999999%, належним чином завірена копія даного висновку приєднана до матеріалів цивільної справи.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Судом не встановленого того факту, що сторони домовилися про добровільну сплату аліментів на утримання доньки. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, у спростування зазначеного позивачем, відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні даного спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за однією адресою, та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується матеріалами справи (а.с.8, 9, 14).

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 до досягнення нею повноліття починаючи з дня подання заяви до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що є усі підстави для задоволення позовних вимог позивача, так як вони є обґрунтованими, законними та підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги щодо стягнення аліментів задоволені, то з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат, які позивач ОСОБА_1 сплатила у зв`язку з розглядом справи встановлені судом на підставі поданих нею письмових доказів та становлять 12606,14 грн. (судовий збір 992,40 грн., правничі послуги адвоката за договором від 14.12.2022 року у сумі 4000,00 грн. та витрати на проведення судової генетично-молекулярної експертизи 7614,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Встановити кровне споріднення між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Внести зміни в актовий запис № 98 про народження дитини ОСОБА_3 , а саме відомості про батька вказати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по-батькові дитини змінити на « ОСОБА_7 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 28.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати у розмірі 12606 (Дванадцять тисяч шістсот шість) гривень 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 994 (Дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 лютого 2023 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.