ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 634/211/22

провадження № 22-ц/818/1002/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Носової К.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , Сахновщинська селищна рада Красноградського району Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про зміну адреси житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської про зміну адреси житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , у зв`язку з дублюванням номеру будинку та присвоєння даному житловому будинку адресу: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований під АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що позивач на підставі свідоцтва про право власності від 03.09.2009 року, виданого на підставі рішення виконкому Лигівської сільської ради належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок зареєстровано в Сахновщинському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за позивачем. Записаний у реєстрову книгу № 29 за реєстровим номером № 4467 від 03.09.2009. Відповідно до технічного паспорту від 03.09.2009, інвентарний № 4663, реєстровий № 29-4467 на житловий будинок АДРЕСА_1 власником житлового будинку є ОСОБА_1 . Житловий будинок має загальну площу - 41.9 кв.м, жилу площу - 20.6 кв. м, підсобну площу 21.3 кв.м.

Під час отримання квитанцій за сплату комунальних послуг, позивач ОСОБА_1 випадково в літку 2022 року дізналася, що відповідач ОСОБА_2 , також зареєстрував право власності на належний йому будинок за адресою АДРЕСА_1 . Тобто існує два різних будинка, розташовані в різних місцях, власниками яких є різні особи, яким присвоєно однакові номера будинку: АДРЕСА_1 .

Факт існування різних будинків, яким присвоєно один номер, також підтверджується даними з погосподарською книги. Так, згідно облікової картки погосподарського обліку на 2021-2025 роки власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 з наявністю земельної ділянки 0,14. Також, домоволодіння ОСОБА_2 зареєстровано за номером АДРЕСА_1 з наявністю земельної ділянки 0,25;0,80;1,37, на підставі свідоцтва на право власності, реєстрова книга №8, реєстровий номер №910 від 29.12.2009. Отже, позивач отримала свідоцтво на право власності на домоволодіння під АДРЕСА_1 03.09.2009, в той час як відповідач ОСОБА_2 оформив право власності на своє домоволодіння лише 29.12.2009 року, тобто після присвоєння позивачеві нумерації будинку.

Позивач звернулась до відповідача ОСОБА_2 з листом від 05.08.2022 року, з приводу факту існування різних будинків, яким присвоєно один номер та порушення її права власності на домоволодіння та просила здійснити заходи направлені на усунення зазначених вище перешкод та вирішити питання щодо присвоєння іншої номеру на його домоволодіння, але даний лист залишився поза увагою відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду з позовом для зміни адреси будинку, що належить відповідачу ОСОБА_2 , оскільки останній порушує її права на належне їй домоволодіння в частині його ідентифікації як об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Також зазначені вище порушення призводять до наявності однієї поштової адреси, що впливає на таємницю приватного життя, її прав на належне майно в частині сплати комунальних послуг, надходження поштової кореспонденції, уникнення кредитно-фінансових питань та обтяжень на домоволодіння, в майбутньому виникнення для родини проблем з прийняття спадщини. Присвоєння нової адреси домоволодінню, яке належить ОСОБА_2 , відновить порушені права, інтереси та свободи позивача.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта упорядкування нумерації окремих частин об`єкта може здійснюватися виключно за рішенням суду (крім випадку, визначеного абз. 2 п. 52 цього Порядку). Вказує, що судом першої інстанції залишився поза увагою письмовий доказ, наданий позивачем разом з позовною заявою, а саме свідоцтво про право власності від 03.09.2009, яке видане на підставі рішення виконкому Лигівської селищної ради, згідно якого позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок в цілому з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок зареєстровано в Сахновщинському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за позивачем. Записаний у реєстрову книгу №29 за реєстровим номером №4467 від 03.09.2009. Зазначає, що в рішенні суду першої інстанції не надано правової оцінки з приводу того, що будинку позивача присвоєно нумерації раніше, ніж будинку відповідача, та взагалі замовчується даний факт, рішення по справі суд прийняв з урахуванням усних свідчень відповідача ОСОБА_2 .

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності від 03.09.2009 року, житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Лигівської сільської ради від 10.07.2009 року. Зазначений житловий будинок зареєстрований в Сахновщинському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 . Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі записаний в реєстрову книгу № 29, за реєстром № 4467 03.09.2009 року (а.с.9).

Згідно копії технічного паспорту інвентарний номер 4663, реєстровий № 29-4467, власником будинку АДРЕСА_1 зазначена ОСОБА_1 (а.с.10-12)

Відповідно Витягу з погосподарської книги с. Лигівка, Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області вбачається, що номер об`єкта по господарського обліку 033-1, головою домогосподарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Відповідно до копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 року власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до рішення Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 10.07.2009 року право власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 (а.с.49)

Згідно копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки №01261-0, головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 вказаний ОСОБА_2 (а.с.19-20).

Згідно копії договору про користування електричною енергією, споживачем домоволодіння, що мешкає за адресою с. Лигівка Сахновщинського району, є ОСОБА_1 ( а.с.21-22).

Згідно матеріалів інвентарних справ на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.46-50), на підставі яких вбачається, що згідно копії рішення Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 10.11.2009 року право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_2 (а.с.47)

На підставі свідоцтва про право власності від 29.12.2009 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Лигівської сільської ради 10.11.2009 року. Житловий будинок зареєстрований Сахновщинським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 , реєстраційний напис на правовстановлюючому документі записаний у реєстрову книгу №8, за реєстровим № 910, від 29.12.2009 року.(а.с.48)

Звернувшись в суд із даним позовом, ОСОБА_1 заявлено вимогу про зміну адреси житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , у зв`язку з дублюванням номеру будинку.

За змістом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 41 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами належить до виконавчої компетенції сільських, селищних, міських рад.

Положеннями підпункту 10 пункту б статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

При цьому, підпункту 2 пункту б статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до делегованих повноважень виконавчого органу ради віднесено, зокрема: організація роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів.

Згідно пункту 2 частини першої статті 37 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону № 3038-VI адреса присвоюється, змінюється, коригується, анулюється, зокрема, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради. У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.

З аналізу викладених норм можна дійти висновку, що питання організації адміністративно-територіального устрою, включаючи питання присвоєння адреси об`єктам нерухомості, відноситься до повноважень місцевої ради та її виконавчого органу, які здійснюють повноваження на відповідній території.

У справі що розглядається спірні правовідносини виникли з приводу зміни адреси нерухомого майна.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір в якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному:

«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже в контексті статей 2, 4, 5, 19 КАС України визначальними ознаками справи адміністративної юрисдикції є не лише суть (зміст, характер) спору, але й підстави його виникнення та суб`єктний склад учасників правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу неправильного, як на думку позивача, присвоєння селищною радою адреси: АДРЕСА_1 будинку відповідача, отже спір виник у позивача не з відповідачем ОСОБА_2 , який позбавлений можливості самостійно виправити допущену селищною радою помилку, а із суб`єктом владних повноважень, для якого рішення суду у цій справі буде підставою для коригування адреси відповідача ОСОБА_2 .

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір є публічно-правовим, в зв`язку з чим його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції порушив предметну юрисдикцію спору та помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255, частини першої статті 377 ЦПК України.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а також роз`яснити ОСОБА_1 про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 березня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про зміну адреси житлового будинку - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 29 вересня 2023 року.