13.12.2023 Справа № 756/6875/21
Провадження № 2/756/354/23
Справа № 756/6875/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарях Шершньові В.О., Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення спадкоємця від права на спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ЦМУ МЮ (м. Київ), про встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення спадкоємця від права на спадкування.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 27.10.1997 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , вона дізналась, що до нотаріуса також звернулася його донька - ОСОБА_2 .

Оскільки вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 2018 року він тяжко хворів, а з кінця 2019 року не міг вести звичний спосіб життя, потребував постійної сторонньої допомоги, яку вона йому надавала та доглядала за ним, а ОСОБА_2 не приймала жодної участі у покращенні становища батька, не надавала йому допомогу та ухилялася від його утримання, ОСОБА_1 просить суд встановити факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 27.10.1997 року по 17.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 ; змінити черговість одержання права на спадкування шляхом визнання за ОСОБА_1 права на спадкування майна, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першій черзі спадкоємців за законом; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Представник ЦМУ МЮ (м. Київ) надіслав до суду пояснення щодо позову, у яких при вирішенні спору поклався на розсуд суду, а розгляд справи просив проводити за його відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив залишити позовну заяву без задоволення з огляду на їх безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що рішенням Дарницького районного народного суду міста Києва від 17.12.1981 року визнано ОСОБА_3 батьком народженої дитини у ОСОБА_6 , дочки ОСОБА_7 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 88-94).

Дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.04.1981 року, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 87, 96, 97, 100).

За життя ОСОБА_3 набуто у власність квартиру АДРЕСА_3 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.1998 року, а також квартиру АДРЕСА_4 за яку згідно довідки ЖБК «Механізатор» № 105 від 27.11.1993 року ним у повному обсязі внесені пайові внески (т. 1 а.с. 52, 53).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т. 1 а.с. 8).

Згідно витягу з карти виїзду швидкої медичної допомоги № 188 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у віці 74 роки за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 11).

Як вбачається із довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер від делитаційної кардіоміопатії (т. 1 а.с. 9).

ОСОБА_1 оплачувала організацію та проведення поховання ОСОБА_3 , що підтверджується договором замовлення № 8.140078К на організацію та проведення поховання від 19.11.2020 року та договором-замовлення № 6.25442К на організацію та проведення поховання від 16.12.2020 року (т. 1 а.с. 12-13).

За інформацією з реєстру територіальної громади м. Києва № 57341872 від 05.02.2021 року станом на день смерті місце проживання ОСОБА_3 з 07.05.1981 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 180 з.б.).

Згідно змісту листа ЖБК «Механізатор-5» від 13.08.2021 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_4 , останній раз заходив до приміщення правління приблизно у кінці серпня початку вересня 2020 року (т. 1 а.с. 210).

Відповідно до протоколу опитування особи проведеного адвокатом Гольдарб К.Ю. в порядку, передбаченому п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ОСОБА_9 надала пояснення, що познайомилась з ОСОБА_3 у березні 2019 року з метою оренди його квартири за АДРЕСА_4 . В ході розмови ОСОБА_3 казав, що квартиру продавати не збирається, оскільки в нього є донька та онуки. За результатами огляду квартири вирішила її довгостроково орендувати. Щомісячна сума оренди складала 4000 грн., які оплачувала особисто ОСОБА_3 , який особисто приїздив. Останній раз бачилась із ОСОБА_3 влітку 2020 року, пересувався самостійно, але дуже повільно, без палииці, милиць. З листопада 2020 року гроші за орендну плату забирала ОСОБА_1 та у подальшому платили їй на картку. У березні ОСОБА_9 зі своєю родиною виїхали з квартири АДРЕСА_6 (т. 1 а.с. 111-112).

Разом з цим, зі змісту довідки ЖБК «Кристал-22» від 09.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 з 1997 року. ОСОБА_1 досі оплачує всі комунальні послуги за вказану квартиру та всі ритуальні послуги і поховання ОСОБА_3 робила зі своєю родиною (т. 1 а.с. 16).

Відповідно до акту про фактичне проживання двох мешканців в квартирі АДРЕСА_1 від 31.07.2007 року, підписаного заступником голови ЖБК «Кристал-22» мешканці квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 засвідчили, що у квартирі АДРЕСА_3 цього ж будинку проживає ОСОБА_3 зі своєю співмешканкою (т. 1 а.с. 206).

Як вбачається з декларації № 0001-10Р1-РМ00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, фактичною адресою ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 , довіреною особою є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17).

21.12.2007 року ОСОБА_1 подала заяву головному лікарю поліклініки № 3 Оболонського району, зареєстровану за вхідним № 1996 від 24.12.2007 року, в якій просила дозвіл на тимчасове медичне обслуговування у поліклініці № 3 тому, що на той момент вона проживає за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 205).

Як вбачається зі змісту довідок Поліклініки № 3 Оболонського району від 13.05.2008 року, виданих ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які проживають у квартирі АДРЕСА_1 , за останні три роки в поліклініку за місцем проживання з приводу гострих кишкових та інших інфекційних захворювань не зверталися, на «Д» обліку не знаходяться (т. 1 а.с. 203, 204).

Згідно виписки № 19914 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 знаходився у стаціонарі з 04.10.2019 року по 22.10.2019 року із діагнозом гострий ілеофеморальний венозний тромбоз справа. Правобічна нижньодольова пневмонія, базально-міждольовий плеврит. ІХС, дифузний кардіосклероз, СН ІІА (т. 1 а.с. 18).

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом, як подружжя у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільне господарства, піклувались один про одного.

Сумнівів у правдивості показів цих свідків у цій частині суд не має оскільки вони є послідовними, в цілому узгоджуються між собою та з письмовими матеріалами справи. Незначні розбіжності у показах цих свідків, на думку суду, є наслідком тривалого часу, що минув з дня подій.

За таких обставин, під час судового розгляду ОСОБА_1 доведено фактичне проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1 не менше п`яти років до його смерті.

Як вбачається зі спадкової справи, заведеної державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 19.01.2020 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавця ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 165 з/б).

Крім того, 01.04.2020 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 190 з/б).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частинами 1 та 5 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином системне тлумачення положень ст.ст. 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст. 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст. 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (ч. 2 ст. 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч. 3 ст.1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02.12.2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01.03.2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17.03.2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25.03.2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22.04.2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що позивачкою ОСОБА_1 доведено факт спільного проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, однак не підтверджено належними і допустимими доказами існування обставин у їх сукупності, за наявності яких у неї могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, або обставин за наявності яких у неї могло виникнути право на усунення спадкоємця першої черги від права на спадкування з підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, зокрема, не доведено того, що вона тривалий час матеріально забезпечувала спадкодавця, а надана медична документація у сукупності із показаннями свідків не дає підстав для висновку про те, що ОСОБА_3 за життя внаслідок хвороби перебував саме у безпорадному стані, при цьому відповідачка свідомо ухилялася від надання йому допомоги.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення спадкоємця від права на спадкування є недоведеними, а вимога про встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в межах цього спору не тягне для позивачки будь-якого правового наслідку.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення спадкоємця від права на спадкування- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя