Номер провадження: 22-ц/813/4536/23
Справа № 509/5289/22
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.

за участю

секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - державний реєстратор Кодимської міської ради Подільського району Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Чурсова Вероніка Олександрівна,на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2022 року, постановлену у складі судді Гандзій Д.М., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа державний реєстратор Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа державний реєстратор Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрик Вадим Дмитрович, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65421723 від 10.11.2022, прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петриком В.Д., скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65423741 від 10.11.2022, прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петриком В.Д., та припинити право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за вказаною адресою, кадастровий номер :01:003:0082, визнати недійним договір дарування серії та номер ВТВ № 200763, виданий 21.12.2012 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Затолокіною К.Я., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

13.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь які реєстраційні дії (реєстрація права власності, похідних від права власності речових прав та обтяжень, відкриття розділу в державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, про об`єкти та суб`єктів цих прав перереєстрація об`єкта нерухомості) відносно:

-житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 585 кв.м.

-земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий № :01:003:0082, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилався на те, договір дарування ніколи не укладався померлою ОСОБА_4 , і вона не відчужувала спірні об`єкти. Вважає, що відповідач може відчужити житловий будинок, про що свідчить оголошення про продаж спірного будинку та земельної ділянки, оприлюдненого на сайті ОСОБА_5 , розташованого в мереджі Інтернет - 06.12.2022.

З метою запобігання вчинення реєстраційних дій щодо спірного об`єкту, в т.ч. через перехід права власності до третіх осіб, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, відповідно до ст.ст. 149,150 ЦПК України, ОСОБА_1 вбачає підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 15 грудня 2022 року заяву задоволено частково. Забезпечено позов шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь які реєстраційні дії (реєстрація права власності, похідних від права власності речових прав та обтяжень, відкриття розділу в державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, про об`єкти та суб`єктів цих прав перереєстрація об`єкта нерухомості) відносно:

-житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 585 кв.м.

-земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий № :01:003:0082, за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та винести нову про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем ставиться під сумнів нотаріально посвідчений договір дарування від 21.12.2012, який був укладений між нею та ОСОБА_4 . Разом з тим інститут права власності надає право власнику вільно розпоряджатися своїм майном, як то укладення будь яких угод щодо нього, чим померла ОСОБА_4 за життя і скористалася у 2012 році. Щодо зазначення позивачем про те, нібито вона намагається продати житловий будинок та земельну ділянку, то вказане не відповідає дійсності. Оголошення, яке додане до матеріалів справи є спотвореним та не відповідає дійсності, навіть на фото не її будинок, також опис майна не є вірним, вказаний номер нібито відповідача не є ним. Отже всі ці обставини є припущенням позивача щодо потенційної можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна, без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити апеляційну скаргу, надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, проси залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N381/4019/18 (провадження N14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі N909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Пред`явлені ОСОБА_1 позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відтак, такі вимоги можуть бути забезпечені забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо об`єкта нерухомого майна, обраний позивачем вид забезпечення позову, а саме забороною вчиняти певні дії є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, відповідач буде мати можливість відчужити належне їй на праві власності майно, що в свою чергу може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Отже, застосування такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, забезпечить збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга не містять спростування дій по відчуженню об`єкта нерухомого майна, рівно як і не містять переконливих доводів не відчуження майна в подальшому з огляду на спір в суді. Оскільки йдеться про порушення права власності позивача, то співмірність заборони вчиняти певні дії як виду забезпечення позову позовним вимогам має місце.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Оскільки перехід права власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, доцільним є в якості забезпечення позову заборона особам, які виконують функції державних реєстраторів, вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкту нерухомості.

Одночасно, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Передбачений частиною 3 статті 150 ЦК України принцип співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам дотримано.

Підстави для скасування ухвали про заборону вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна відсутні.

Ухвалу суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Чурсова Вероніка Олександрівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 14 липня 2023 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова