печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2460/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левчук Ірини Григорівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левчук Ірини Григорівни (далі - третя особа, Приватний нотаріус Левчук І.Г.), в якому просить визначити позивачу додатковий строк в 2 (два) місяці з моменту вступу рішення у законну силу для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 30.10.2020 року складено актовий запис № 18528 та видано свідоцтво про смерть.

ОСОБА_2 було складено заповіт від 17.10.2001 року, яким вона заповідала все своє майно, у тому числі, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу.

29.09.2021 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса Левчук І.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка 29.09.2021 року відкрила спадкову справу № 14/2021.

Постановою від 22.10.2021 року № 1/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснено про можливість звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини.

Причинами несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини позивач зазначає те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача, ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ); ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна тітка позивача ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 померлі близькі родичі позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якими він підтримував близькі стосунки. Внаслідок цих трагічних подій позивач постійно займався похованням близьких та рідних людей, що виснажило його морально та погіршило стан здоров`я. Також, на час подання позову до суду позивач має вік 67 років.

Крім того, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку із запровадженням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», карантину з 12.03.2020 року до 31.12.2021 року.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1235, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Левчук І.Г., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено підготовче засідання у справі на 14.04.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 29.09.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 11.11.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 06.12.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Левчук І.Г., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.04.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року відкладено розгляд справи на 31.07.2023 року.

Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився; відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 17.10.2001 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 2-3882, згідно з яким все своє майно ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 30.10.2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 18528.

29.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Левчук І.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

29.09.2021 року Приватним нотаріусом Левчук І.Г. за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 14/2021 до майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з матеріалами цієї спадкової справи спадкоємцем за вищевказаним заповітом є ОСОБА_1 ; інформація про заведені інші спадкові справи щодо спадкодавця ОСОБА_2 відсутня.

22.10.2021 року ОСОБА_1 подав заяву до Приватного нотаріуса Левчук І.Г. на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою Приватного нотаріуса Левчук І.Г. від 22.10.2021 року № 1/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо квартири АДРЕСА_2 після смерті його тітки, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тієї підстави, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

За приписами ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України (абз. 1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз. 2 п. 24 Постанови).

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.

Тобто суд, розглядаючи такі позови, встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначає те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 10.11.2021 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна тітка позивача ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 померлі близькі родичі позивача, з якими він підтримував близькі стосунки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідно копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06.02.2021 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та серії НОМЕР_4 , виданого 08.02.2021 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач зазначає, що внаслідок цих трагічних подій, зокрема, смерті його сина, який помер приблизно за сім місяців до смерті ОСОБА_2 , та смерті близьких родичів позивача, які померли приблизно через три місяці після смерті ОСОБА_2 , позивач займався похованням близьких та рідних людей, що завдало йому душевних переживань, виснажило його морально та погіршило стан здоров`я.

Крім того, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку із запровадженням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року, дію якого було продовжено відповідними постановами Кабінету Міністрів України, зокрема, до 31.12.2021 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 459/2973/18 зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 року у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави доля встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

У постанові Верховного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини тощо.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: у зв`язку зі смертю його сина, яка передувала смерті тітки позивача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та смерті близьких родичів позивача, які померли приблизно через три місяці після смерті ОСОБА_2 ; з огляду на душевні переживання, моральне та фізичне виснаження та погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку з цими подіями, а також у зв`язку з введенням в Україні карантину через поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на період, який охоплював як період від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, так і період до моменту звернення позивача до нотаріуса та до суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 29.04.2021 року, а до нотаріуса позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини 29.09.2021 року.

Крім того, при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 484/3221/17, від 10.01.2019 року у справі № 263/1221/17, від 25.03.2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд у окремих своїх рішеннях керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

З огляду на встановлені судом обставини справи та норми права, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна ОСОБА_2 та причин, які пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для позивача щодо подання заяви про прийняття спадщини, які суд визнає поважними, беручи також до уваги, що відповідач проти задоволення позову не заперечував, будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , при цьому суд вважає достатнім строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Отже, позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 10026/0119 від 10.11.2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1268-1270, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левчук Ірини Григорівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - Київська міська рада: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левчук Ірина Григорівна: 01103, м. Київ, вул. М. Драгомирова, 6-б, к. 1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 17.08.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький