провадження № 2/756/199/23
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Майбоженко А.М.,
секретаря Любін А.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
19.08.2020 року ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.09.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 14 000.00 грн.
Відповідачка свої зобов`язання по поверненню суми кредиту не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.07.2020 року становить 19 840,62 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла, її спадкоємцями є відповідачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які прийняли спадщину шляхом постійного проживання на момент смерті боржника.
25.05.2020 була направлена претензія до державної нотаріальної контори.
Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 25.09.2018 року у сумі 19 840,62 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надала причини неявки суду не відомі.
Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності її учасників.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
25.09.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 14 000.00 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
Позичальник ОСОБА_4 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості.
У відповідності до розрахунку позивача, заборгованість за кредитним договором станом на 16.07.2020 року становить 19 840,62 грн., яка складається із 19 840,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Згідно матеріалів спадкової справи Двадцять першої київської державної нотаріальної контори №02-14/147-2019 від 21.02.2019 року позичальник ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 95).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 100).
Відповідно до свідоцтва про зміну імені ОСОБА_2 змінив прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 100).
Заявою від 27.06.2019 року ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 94), а заявою від 23.07.2019 року ОСОБА_1 прийняла спадщину після її смерті (а.с. 111).
Таким чином, з наданих доказів вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_4 , оскільки фактично прийняла спадщину, а отже вимоги банку про стягнення заборгованості до спадкоємця померлого, який отримав у спадок не лише права але й обов`язки за зобов`язаннями спадкодавця, є законними тільки щодо відповідачки ОСОБА_1 .
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Тому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.09.2018 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , станом на 16.07.2020 року позивачем вказано суму, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 19 840,62 грн., яку й просить стягнути позивач.
Проте, як вбачається з повідомлення про виконання ухвали суду про надання доказів, наданого 16.02.2023 року представником АТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.09.2018 року на день смерті позичальника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 склала 13 858,62 грн., транзакція щодо зняття суми у розмірі 6 444,36 грн. (оплата частинами) була проведена 11.01.2019 року.
Перевіряючи наданий позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості, суд враховує, що відповідно до п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Крім того, за даними виписки по карті з 28.05.2021 року по 08.11.2021 року на карту внесено 14 000,00 грн., інформація щодо платника сум не відображається. Тобто, сума боргу ОСОБА_4 перед позивачем, яка існувала на день її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 13 858,62 грн. повністю сплачена і на момент вирішення справи відсутня.
Отже, з огляду на повне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 , яка виникла на час смерті позичальника в сумі 13 858,62 грн., а також на не прийняття спадщини одним з відповідачем ОСОБА_7 в задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 19, 81, 82, 89, 141, 148, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Майбоженко