Справа № 754/8894/20
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Саламон Ольги Броніславівни, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа - Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання ордеру недійсним та скасування свідоцтва про право власності.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року ОСОБА_3 відкрито провадження по справі.

15 червня 2021 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Лісовською О.В. заявлено самовідвід у вказаній цивільній справі.

Матеріали цивільної справи № 754/8894/21 передано на розгляд іншому судді у порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

16 червня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Грегуль О.В.

18 червня 2021 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В. прийнято справу до свого провадження.

02 серпня 2021 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В. з метою уникнення затягування розгляду справи по суті та сприяння учасникам справи в доступі до правосуддя прийнято самовідвід судді Грегуль О.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2021 року справу передано у провадження судді Саламон О.Б.

09 серпня 2021 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. справу прийнято до провадження.

20 січня 2022 року, 02 червня 2022 року, 04 жовтня 2022 року, 22 листопада 2022 року, 22 грудня 2022 року (двічі) ухвалами судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від розгляду справи. Зокрема, судом 22 грудня 2022 року виносилися дві ухвали щодо відводу, оскільки позивачем заздалегідь підготовлені саме дві окремі заяви, що давало підставу після виходу з нарадчої кімнати і оголошення ухвали щодо відводу, заявити іншу заяву, що розцінюється як задля затягування часу розгляду справи.

Позивачем через «Електронний суд» 19 січня 2023 року (передано в провадження 20.01.2023) подано заяву про відвід судді Саламон О.Б., яку з посиланням на п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України обгрунтовує тим, що справа не може розглядатися суддею через наявний конфлікт інтересів з відповідачем (Деснянською РДА), який забезпечив вказану особу житлом, тому безоплатне прийняття коштовного активу у вигляді окремої житлової квартири створює очевидну суперечність між приватним інтересом судді та її службовими повноваженнями, що прямо впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень у даній справі, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень та є безумовною підставою для відводу чи самовідводу. Зокрема, зазначає про «упереджене ставлення Саламон щодо заяви позивача від 17.08.2022 про відкладення розгляду справи…нічим не передбачена вимога судді про зобов`язання надати докази на підтвердження відсутності в судовому засіданні.»

Вивчивши доводи заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 40 ЦПК України суд вважав за можливе про проведення розгляду даної заяви без повідомлення учасників справи.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 Кодексу.

Якщо заява про відвід надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Справу призначено до розгляду на 24 січня 2023 року, заява про відвід подана пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, тому питання про відвід здійснюється судом, що розглядає справу.

Статтями 36-37 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

За умовами ч.ч.3, 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, заявлений протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з заяви про відвід та з матеріалів справи, заяву про відкладення розгляду справи було подано позивачем 17.08.2022, при цьому судові засіданні призначалися як на 18.08.2022, так і в подальшому - на 04.10.2022, 22.11.2022, 22.12.2022, 24.01.2023. Тобто, позивач дізнався про зазначену обставину не за два дня до подання заяви про відвід, тому не є винятковим випадком.

Крім того, як вбачається з аргументації заяви про відвід, очевидно, що підставами заяви заявник визначав положення п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року заява позивача про відвід головуючого стосовно п.2 (щодо конфлікту інтересів з відповідачем - Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією) вирішувалася, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Саламон О.Б. від розгляду справи № 754/8894/20.

З повторної заяви про відвід судді Саламон О.Б. вбачається, що вона подана з тих самих підстав, що і заява, вирішена ухвалою від 22.11.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Враховуючи те, що повторна заява про відвід судді подана з тих самих підстав, що і попередня заява, приходжу до висновку про залишення повторної заяви про відвід головуючого судді Саламон О.Б. без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Суб`єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зацікавлена особа має лише демонструвати належне виконання всіх процесуальних заходів, які її стосуються, з метою запобігання затримок, і отримання доступу до заходів національного законодавства щодо скорочення проваджень (рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року, заява № 11681/85, § 35).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

На думку суду, дії позивача, а саме - неодноразове звернення з тими ж вимогами, спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушує права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.

Ціль заявника могла бути досягнута в більш прямолінійний спосіб, а не неодноразове звернення з тими ж вимогами. Натомість, витрачається час на неправильну процесуальну тактику, яка, здається застосовується більш для того, щоб затягнути провадження, ніж для того, щоб отримати рішення.

Використовуючи свою тактику затягування, позивач несе відповідальність за загальну тривалість провадження, що визнається зловживання процесом, при цьому позивач знову і знову оскаржує в суді і переглядає одне і те саме питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем неодноразово подавались заяви про відвід судді, які визнанні судом не обґрунтованими та відмовлено у їх задоволенні, при тому, що подані позивачем заяви за своїм змістом відтворюють інформацію викладену в попередніх заявах про відвід судді, а наведені підстави зводяться до незгоди позивача з процесуальними рішеннями судді, що слугувало підставою для відмови у задоволенні попередньо поданих заяв про відвід судді.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача ознак зловживання процесуальними правами щодо подачі до суду заяви про відвід головуючого у справі судді з підстав, які вже вирішено судом, що є діями, спрямованими на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду цивільної справи, та може свідчити про навмисне перешкоджання проведення судового засідання та розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосувати до позивача ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді попередження у відповідності до ст. 144 ЦПК України.

Таким чином, за відсутності нових об`єктивних обставин, якими не можуть бути суб`єктивні тлумачення позивачем норм процесуального права задля отримання бажаного судового рішення, є діями, які суперечать завданню цивільного судочинства в частині своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав сторін спірних правовідносин, суд залишає заяву позивача про відвід судді без розгляду у порядку ч.5 ст.39, ч. 3-4 ст. 44 ЦПК України.

Відповідно до ч.11 ст.40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 36 - 40, 44, 144, 214 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. - залишити без розгляду.

Дії позивача ОСОБА_1 щодо повторного звернення із заявою про відвід головуючому у справі - судді Саламон О.Б. з підстав, що вирішено судом, - визнати зловживанням процесуальними правами.

Застосувати заходи процесуального примусу відносно ОСОБА_1 у вигляді попередження.

На підставі ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Повний текст ухвали складено 23.01.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон