ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/3795/20 Номер провадження 22-ц/814/289/23Головуючий у 1-й інстанції Даниленко Т.П. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року, постановлене суддею Даниленко Т.П.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року представник ТОВ «Харківгаз збут» звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 58169,91 грн., пеню 90,70 грн., 3 % річних в сумі 2292,84 грн., інфляційні витрати в сумі 6924,46 грн. та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що складається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковим для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» від 31.12.2015 за № 156, та розміщено на офіційному сайті товариства. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання природного газу.

Товариство посилається на належне виконання ним зобов`язань щодо забезпечення споживача ОСОБА_1 природним газом, однак відповідач свої зобов`язання з оплати спожитого газу не виконує, що призвело до заборгованості, яка утворилася за період з 01.02.2018 по 31.05.2020 та складає 58169,91 грн. Окрім того, на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у розмірі 6924,46 грн. та 3% річних у розмірі 2292,84 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» заборгованість в сумі 58169,91 грн., пеню у розмірі 90,70 грн., 3 % річних в сумі 2292,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 6924,46 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем порушено зобов`язання, встановлені договором, сплата заборгованості за спожитий газ не проводилася, тому позовні вимоги є обґрунтованими, не суперечать закону та підтверджені дослідженими доказами у справі.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в частині стягнення заборгованості за період з 16.11.2018 по 31.05.2020 оскаржив ОСОБА_1 посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за вищевказаний період.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що з 16.11.2018 власником житлового будинку за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу № 5111 від 16.11.2018 є ОСОБА_2 , який є належним відповідачем щодо стягнення заборгованості за даний період.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року справу призначено до розгляду.

Від ТОВ «Харківгаз збут» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надавав до суду та позивачу докази переходу права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від нього до іншої особи. Окрім того, до теперішнього часу особовий рахунок НОМЕР_1 за вищевказаною адресою відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якій він просив здійснити судовий розгляд справи в апеляційному порядку з урахуванням поданих ним доказів для встановлення дійсних та фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я відповідача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» від 31.12.2015 за № 156 та розміщено на офіційному сайті товариства.

Згідно довідки ТОВ «Харківгаз збут» від 18.06.2020 по абоненту ОСОБА_1 , що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 за період з 01.02.2018 по 31.05.2020 фактичний обсяг розподілу природного газу з газорозподільної системи Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» складає 8027,95 м?.

Відповідно до наданої ТОВ «Харківгаз збут» довідки про заборгованість ОСОБА_1 за природний газ за період 01.02.2018 по 31.05.2020 склала 58169,91 грн., пеня за період з 31.08.2019 по 31.05.2020 у сумі 90,70 грн., 3 % річних у розмірі 2292,84 грн. та сума інфляційних втрат 6924,46 грн., що в загальному складає 67477,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов?язань з оплати за послуги газопостачання, вказана позивачем сума заборгованості ним неспростована, контррозрахунку не надано, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не повною мірою погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відносини, які виникли між сторонами спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що ринок природного газу - це сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об?єктивно не залежали від нього.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145738737, відповідно до якого, на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко В.С., власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 152).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи прийшла до висновку про прийняття поданого до апеляційної скарги ОСОБА_1 доказу, оскільки у справі не було проведено жодного судового засідання по розгляду справи по суті, судові засідання відкладалися за заявами сторін і справа розглянута у їх відсутності, а відтак даний доказ не поданий до суду першої інстанції з поважної причини та містить дані необхідні для встановлення дійсних та фактичних обставин справи.

Колегія суддів вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Таким чином, враховуючи, що з 16.11.2018 власником житлового будинку в який надавалися позивачем послуги з постачання природного газу є ОСОБА_2 , який як власник майна має нести тягар його утримування, тому апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги.

Отже, беручи до уваги дані обставини справи та надану позивачем довідку про заборгованість за природний газ споживача ОСОБА_1 колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожитий ним природний газ за період з 01.02.2018 по 16.11.2018

З наданої позивачем довідки вбачається, що за лютий 2018 року ОСОБА_1 мав сплатити за спожитий природний газ 4821,82 грн. - 500 грн. (сплачено) 1036,99 грн. (субсидія) = 3284,83 грн.; за березень 2018 року до сплати 3158,89 грн. 1355 грн. (сплачено) 1036,99 грн. (субсидія) = 766,90 грн.; за квітень 2018 року до сплати 1315, 04 грн.; за травень 2018 року до сплати 354,85 грн., за червень 2018 року до сплати 306,15 грн.; за липень 2018 року до сплати 320,06 грн.; за серпень 2018 року до сплати 340,94 грн. 280 грн. (сплачено) = 60,94 грн.; за вересень 2018 року до сплати 537, 36 грн.; за жовтень 2018 року до сплати 0 грн.; за листопад 2018 року до сплати 1761,08 грн. ? 2 = 880,54 грн. (до 16.11.2018) 500 грн. (сплачено) 356,76 ( Ѕ частина субсидії) = 23,78 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за спожитий ним природний газ за період з 01.02.2018 по 16.11.2018 становить 6969,91 грн.

В позовній заяві ТОВ «Харківгаз збут» просили стягнути з відповідача пеню у розмірі 90,70 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню до 16.11.2018, а нарахування пені на заборгованість споживачів, що є побутовими, здійснюється з 01 травня 2019 року, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно споживача сплатити товариству коштидо звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов`язок споживача сплатити товариству кошти за отримані послуги з газопостачання випливає з приписів ст.ст. 526, 611, 901, 903 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданої позивачем довідки про заборгованість ОСОБА_1 вбачється, що ТОВ «Харківгаз збут» просить стягнути з відповідача 3 % річних починаючи з травня 2018 року.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягають стягненню 3 % річних за період з 01.05.2018 по 16.11.2018 у сумі 114,57 грн. (6969,91 грн. (сума боргу) ? 3,000 % (процентна ставка) / 100 % ? 200 (кількість днів) / 365 (днів у році).

Суму інфляційних втрат позивач просить стягнути починаючи з вересня 2018 року.

Сукупний індекс інфляції за період з 01.09.2018 по 16.11.2018 становить 105,083 % (101,90% ? 101,70 % ? 101,40 %).

Отже, сума інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01.09.2018 по 16.11.2018 становить 354,29 грн. (6969,91 грн. (сума боргу) ? 105,083 % (сукупний індекс інфляції) / 100 % - 6969,91 грн. (сума боргу)).

Таким чином, загальна сума заборгованості за період з 01.02.2018 по 16.11.2018, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 складає 7438,71 грн. (6969,91 грн. (сума заборгованості за спожитий природний газ) + 114,57 грн. (3 % річних) + 354,29 грн. (інфляційні втрати).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п. 113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно матеріалів справи, ТОВ «Харківгаз збут» сплатило 2102 грн. судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (а.с. 1).

Позовні вимоги ТОВ «Харківгаз збут» задоволено частково на 11,03 %.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз збут» за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у сумі 231,85 грн.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплатив 3153 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог відмовлено на 88,97 %.

Отже, з ТОВ «Харківгаззбут» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2805,22 грн. ( 3153 грн. ? 88,97 %).

Таким чином, з ТОВ «Харківгаззбут» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2573,37 грн. ( 2805,22 грн. (за розгляд справи в суді апеляційної інстанції) 231,85 грн. (судовий збір, який підлягає стягненню на їх користь з ОСОБА_1 за розгляд справи в суді першої інстанції).

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ч. 4, ст. 382, 383 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» заборгованість у сумі 7438,77 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2573,37 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді : Г. Л. Карпушин

Л. М. Хіль