Справа № 153/1327/22
Провадження № 22-ц/801/306/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Швеця Р. В. в залі суду в м. Ямпіль Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін,

у цивільній справі № 153/1327/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання з відповідачем у неї народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 . На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.09.2022 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2022 року і до досягнення сином повноліття. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка зазначила, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною і позбавлена інших джерел доходів, тому просить суд стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 6 700 гривень щомісячно, до досягнення сином трьох років.

У листопаді 2022 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки такі вимоги є передчасними та не обґрунтованими. Вказав, що відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області з нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також позивач отримує кошти в сумі 800 (вісімсот) гривень допомоги від держави. Він не працевлаштований, постійно хворіє. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень, щомісячно, починаючи з 07.10.2022 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

У іншій частині позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Вказане рішення мотивовано тим, що судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини, а тому право позивачки є порушеним та таким, що підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Скаржник вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, допущена неправильна оцінка доказів, досліджених в судовому засіданні, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що позивачка не надала суду жодного доказу стосовно того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Натомість ним надано ряд доказів, досліджених в судовому засіданні, про відсутність такої можливості, зокрема консультаційні висновки спеціалістів щодо незадовільного стану здоров`я, наявність хронічних захворювань, а також, що він не працевлаштований. Крім того, суд не надав оцінки тій обставині, що вони з позивачкою ніколи не перебували в зареєстрованому шлюбі а відповідно вона не була і не є його дружиною, тобто між ними були відсутні шлюбні відносини.

Позивачка ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади №2022/000094168 від 15.07.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 (а.с.5).

Із копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 08.03.2022 Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.09.2022 встановлено, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі по 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2022 року і до досягнення сином повноліття (а.с.8-9).

Із копії паспорта громадянина України, серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , та довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Тростянецьким старостинським округом, вих.№03-11.17/157 від 12.10.2022, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає по АДРЕСА_3 (а.с.10, 16).

Відповідно до копії консультаційного висновку спеціаліста від 04.08.2022, копії виписки з медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого від 18.10.2013, копії довідки від 01.03.2021, копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17.10.2022, копії акта №1548 обстеження стану здоров`я призовника, копії акта №1549 обстеження стану здоров`я призовника, копії акта обстеження стану здоров`я призовника, встановлено, що ОСОБА_2 звертався до лікарів з приводу певних захворювань та проходив лікування (а.с.23-28).

Із копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 21.10.2022 встановлено, що інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2022 року відсутня (а.с.29).

Згідно з копією довідки Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості, вих.№04.37/203 від 28.09.2022, встановлено, що ОСОБА_2 станом на 28.09.2022 не був зареєстрований в Ямпільській районній філії Вінницького ОЦЗ як безробітний (а.с.30).

Також із копії реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що ОСОБА_2 не застрахований в Реєстрі застрахованих осіб (а.с.31).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за спільною із відповідачем малолітньою дитиною, а тому потребує коштів на своє утримання, а відповідач є особою молодого віку, фізично здоровим, протипоказань до роботи не має, здатен працювати та отримувати дохід, а тому спроможний сплачувати аліменти на дружину.

Визначаючись щодо розміру аліментів, місцевим судом враховано обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, потребу дружини в наданні матеріальної допомоги, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, щодо якого відсутні відомості про наявність тяжких захворювань та неможливість працювати у зв`язку зі станом здоров`я, а також ту обставину, що відповідач офіційно не працевлаштований, сплачує на користь позивачки аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 3 000 гривень та відсутність у відповідача інших дітей, а відтак, суд вважав справедливим встановити аліменти на утримання дружини в розмірі 1 300 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів на утримання матері, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання позивачки, яка здійснює догляд за спільною із відповідачем дитиною до досягнення останньою трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 гривень, - слід зазначити таке.

Відповідно до статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з статтею 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Сторони у справі не заперечують, що вони є батьками спільної дитини, яка проживає з матір`ю. Разом із тим, ані судом першої інстанції, ані під час розгляду справи в апеляційному порядку судом не установлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню позивачки, котра доглядає їхнього малолітнього сина, тому відповідне право останньої є порушеним та підлягає судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 коштів на її утримання.

Посилання відповідача на те, що він на даний час ніде не працює, не спростовує правильних висновків суду, оскільки законодавець пов`язує за приписами частини четвертої статті 84 СК України право дружини на утримання, з якою проживає дитина, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У свою чергу, доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу матері, з якою проживає дитина, суду не надано.

Самі посилання відповідача на наявність в нього хронічних захворювань, не можуть бути беззаперечними аргументами його незадовільного матеріального становища, що унеможливлює надання матеріальної допомоги для позивачки до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач є молодим чоловіком, вад здоров`я, які обмежували можливості працювати, немає, підтвердження офіційного працевлаштування та отриманого доходу також матеріали справи не містять. Відповідач не надав суду доказів того, що дійсно має скрутне матеріальне становище, отже, суд першої інстанції, визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки, врахував правила статті 84, 91, 182 СК України, дав правильну оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Тобто, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання позивачки відсутні.

Колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник