05.04.2023 204/1942/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання частки померлого в спільній власності подружжя та визнання права власності на частину квартири і житлового будинку в порядку спадкування за законом за правом представлення, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2023 року з Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання частки померлого в спільній власності подружжя та визнання права власності на частину квартири і житлового будинку в порядку спадкування за законом за правом представлення.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 планується подання позову до ОСОБА_3 , про визнання частки померлого в спільній власності подружжя та визнання права власності на 1/4 частину квартири і житлового будинку в порядку спадкування за законом за правом представлення. ОСОБА_1 майже 11 років проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сталась під час виконання бойового завдання по збереженню територіальної цілісності та незалежності України. За час спільного проживання у них народилась спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2020 році ОСОБА_1 спільно із своїм чоловіком ОСОБА_4 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкали з 25.06.2020 року та проживають з донькою на даний час. Однак під час придбання квартири, право власності на неї було оформлено на матір ОСОБА_5 , оскільки чоловік ОСОБА_6 на той час перебував на черзі з метою отримання житла, як учасником бойових дій, військовослужбовцем. Крім того у батьків ОСОБА_6 в спільній власності подружжя мається будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Батько ОСОБА_7 також помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внучка спадкодавця ОСОБА_2 спадкує ту частину спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, тобто 1/4 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які були придбані за життя померлим ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_3 під час зареєстрованого шлюбу. ОСОБА_1 зазначає, що право власності її малолітньої дитини ОСОБА_9 на спадкування після смерті свого діда відповідачкою ОСОБА_3 не визнаються, у зв`язку з чим дитина позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за правом представлення після смерті свого діда ОСОБА_8 , оскільки право власності зареєстровано на його дружину ОСОБА_3 . Таким чином ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою.

ОСОБА_1 також зазначила, що є безсумнівним те, що відповідачка ОСОБА_3 має намір здійснити відчуження належного їй майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право спадкування на яке має малолітня ОСОБА_9 . Стверджує, що ОСОБА_3 будуть вживатись дії з метою відчуження вказаного майна, адже останньою вже опубліковано оголошення з приводу продажу свого домоволодіння, про що долучила до матеріалів заяви копію повідомлення в інтренет мережі. Про наміри продажу квартири свідчать її висловлювання з цього приводу родичам та знайомим, з подальшим переїздом для проживання за кордон, де остання проживала з березня по червень 2022 року та куди планує повернутись «після вирішення своїх питань». Вважає, що наведені нею факти та надані докази обґрунтовано свідчать, що невжиття наведених заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

На підставі чого заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню в будь-який спосіб (купівля-продаж, дарування, міна тощо) нерухомого майна, яке складається з: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 , в тому числі заборонити будь-яким фізичним та юридичним особам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії з державної реєстрації (перереєстрації) права власності, інших речових прав та їх обтяжень на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.1 ст.151ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В свою чергу у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову зазначила, що ОСОБА_3 має намір відчужити належне їй нерухоме майно, оскільки остання висловлюється з цього приводу родичам та знайомим, але у вказаній заяві не повідомлено де саме, при яких обставинах та якій саме особі ОСОБА_3 повідомляла про продаж належної їй квартири та будинку. Докази таких обставин в матеріалах доданих до заяви про забезпечення позову відсутні.

Також ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 опубліковано оголошення з приводу продажу свого домоволодіння, про що додала копію інтернет повідомлення розміщеного на сайті продажу. Дійсно до заяви про забезпечення позову додано скріншоти оголошення від 21.12.2022 року про продаж будинку в місті, але з вказаних копій оголошення не можливо встановити належність домоволодіння, який продається в оголошенні, саме ОСОБА_3 . Фактично не зазначено місто розташування вказаного будинку, адреса вказаного будинку, власника будинку, який здійснює його продаж, засоби зв`язку з продавцем (телефон, електронна адреса або інш.). На копіях оголошення частково зображені ворота, паркан та собаку, також оголошення має ціну 250000$ та опис будинку щодо квадратури, його ділянки, кімнат та року будівництва.

Таким чином з матеріалів заяви про забезпечення позову не вбачається належних та достатніх підстав для її задоволення, оскільки до неї не долучені необхідні докази, які підтверджують, що права малолітньої дитини можуть бути порушені, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду та саме наміру продажу майна, що може ускладнити виконання рішення суду, не наведено достатніх підстав необхідності застосування забезпечення позову, фактично реальної загрози відчуження належного ОСОБА_3 майна судом не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає зазначені доводи недостатніми та не доведеними, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє ОСОБА_1 на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст.149-153, 157, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання частки померлого в спільній власності подружжя та визнання права власності на частину квартири і житлового будинку в порядку спадкування за законом за правом представлення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.Є. Хоменко

05.04.2023