Провадження № 2/522/2666/23
07 лютого 2023 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Лукашкіні О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради про позбавлення батьківських прав, -
Позов обґрунтований наступними фактичними обставинами. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб 25.06.2005, про що Відділом РАЦСу Київського РУЮ м. Одеси було видано свідоцтво серії НОМЕР_3 від 25.06.2005 (актовий запис № 437). 06.12.2005 вказаний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 07.02.2006 (актовий запис № 962). 03.10.2008 позивач та відповідач одружились повторно, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_5 від 03.10.2008 (актовий запис № 881), а в їхньому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим повторно 12.03.2013 (актовий запис № 315). Шлюбні відносини сторін не склались, внаслідок чого 26.10.2011 Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено рішення у справі № 2-1994/11, згідно якому позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 було задоволено, а шлюб розірвано, після розірвання шлюбу повернуто позивачу її дошлюбне (дівоче) прізвище - ОСОБА_6 . Вказане рішення набрало законної сили 07.11.2011, про що свідчить відмітка на копії судового рішення. Після розірвання шлюбу колишній чоловік самоусунувся від виховання їхньої спільної дитини, ОСОБА_4 , біологічним батьком якої він є, не здійснює щодо неї піклування та жодним чином не намагається зв`язатись ані з ОСОБА_1 , ані з дитиною з питань, які стосуються дитини та виконання ним батьківського обов`язку. Вказана бездіяльність, зокрема, підтверджується заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2013 у справі № 520/2419/13-ц, згідно змісту якого встановлено, що з моменту народження малолітня дитина, ОСОБА_4 , проживала разом з батьками, а після їх розлучення залишилась проживати з матір`ю - ОСОБА_7 , яка матеріально її утримує та піклується про стан здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, вказаним судовим рішенням встановлено, що місцезнаходження батька дитини було невідоме, він майже рік (станом на момент ухвалення судового рішення у справі) не спілкувався з малолітньою, не цікавився її моральним та фізичним розвитком. На підставі вищенаведеного судом було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_7 було задоволено, визнано право ОСОБА_7 на тимчасові виїзди за межі території України разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_7 перешкод у тимчасових виїздах за межі території України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_7 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу з біологічним батьком дитини позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_8 11.12.2012, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого повторно 13.01.2021 (актовий запис № 222), з яким ОСОБА_1 проживає однією сім`єю разом з дитиною, дитина вважає ОСОБА_8 своїм батьком, а ОСОБА_2 продовжує ігнорувати свій батьківський обов`язок щодо виховання та піклування за своєю малолітньою дитиною, жодного разу не спробував вийти на зв`язок з позивачем або дочкою. Вказане, на думку позивача, свідчить про тривалу бездіяльність відповідача, яка полягає в ухиленні від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти та є підставою, враховуючи зібрані позивачем докази, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
28.12.2022 року представником позивача було подано до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, згідно змісту якого він бажав долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Таїровської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради №244 від 14.12.2022 року.
Представник позивача у судовому засіданні надав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направив.
Представник третьої особи до суду не з`явився.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Належним чином встановивши обставини справи, перевіривши надані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для відповідних висновків, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, керуючись наступним.
Так, 25.06.2005 року між ОСОБА_7 з ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Відділом РАЦСу Київського РУЮ м. Одеси було видано свідоцтво серії НОМЕР_3 від 25.06.2005 (актовий запис № 437).
06.12.2005 року вказаний шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 07.02.2006 (актовий запис № 962).
03.10.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб повторно, на підставі чого видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_5 від 03.10.2008 (актовий запис № 881).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 народилась дитина - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим повторно 12.03.2013 (актовий запис № 315).
26.10.2011 року Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено рішення у справі № 2-1994/11, згідно якому позов ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було задоволено, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 3 жовтня 2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі (актовий запис № 881) - розірвано. Після розірвання шлюбу повернуто позивачу її дошлюбне (дівоче) прізвище - ОСОБА_6 . Вказане рішення набрало набрало законної сили 07.11.2011, що підтверджується відміткою на копії судового рішення.
18.03.2013 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення у справі № 520/2419/13-ц, яким встановлено, що з моменту народження малолітня дитина, ОСОБА_4 , проживала разом з батьками, а після їх розлучення залишилась проживати з матір`ю - ОСОБА_7 , яка матеріально її утримує та піклується про стан здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Місцезнаходження батька дитини станом на момент розгляду справи судом було невідоме, він майже рік не спілкувався з малолітньою, не цікавився її моральним та фізичним розвитком. На підставі вищенаведеного судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 , визнано право ОСОБА_7 на тимчасові виїзди за межі території України разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_7 перешкод у тимчасових виїздах за межі території України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_7 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи, що сторонами цієї справи є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , так само, як і у справі № 520/2419/13-ц, суд вважає, що обставини, встановлені рішенням суду, набули характеру преюдиційності та не підлягають доказуванню при вирішенні справи судом.
11.12.2012 ОСОБА_7 було укладено шлюб з ОСОБА_8 та змінено прізвище на ОСОБА_10 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого повторно 13.01.2021 (актовий запис № 222).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.08.2022 року № 2035/08-05, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за якою також зареєстровані та проживають її матір - ОСОБА_1 та вітчим - ОСОБА_11 . Таким чином, ОСОБА_1 проживає разом з чоловіком, ОСОБА_8 , та дочкою, ОСОБА_4 , однією сім`єю з 2012 року, за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з відомостями, які містяться у відповіді Приватного закладу освіти «ЕРУДИТ» «ГІМНАЗІЯ I-III СТУПЕНІВ - ДОШКІЛЬНИЙ ЗАКЛАД» на адвокатський запит від 29.07.2022 № 61, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала дошкільний заклад ПЗО «Ерудит» з 01.09.2012 року по 01.07.2015 року, була зарахована у 4А клас ПЗО «Ерудит» 03.12.2018 року (Особова справа №А/20) і зараз продовжує навчатись у 8 класі. ОСОБА_4 характеризується як дисциплінована та дуже організована, ініціативна дівчинка, амбітна, активна, розвинена відповідно своїх вікових показників, легко знаходить спільну мову з іншими дітьми, чуйна, відрізняється самостійними судженнями, має хист до вивчення іноземних мов (англійської). Дівчинка завжди ввічлива, вихована. Мати дівчинки, ОСОБА_1 , приділяє велику увагу вихованню та розвитку дівчинки, матеріально забезпечує освітній процес. Батька дівчинки, ОСОБА_2 , за весь період перебування дитини у закладі ніколи не бачили. Він не цікавиться розвитком дитини, ніколи не звертався до адміністрації закладу для отримання будь-якої інформації про ОСОБА_12 , а також ніколи не брав участі у матеріальному забезпеченні освітнього процесу доньки.
За змістом відповіді Одеського ліцею «Гармонія» Одеської міської ради Одеської області на адвокатський запит від 15.08.2022 № 01-27/111, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчалась в Одеському ліцеї «Гармонія» Одеської міської ради Одеської області з 01.09.2015 по 03.12.2018. Вибула у приватний Одеський навчально-виховний комплекс «Ерудит». За період навчання ОСОБА_4 зарекомендувала себе як доброзичлива та розумна дівчинка, навчалася на достатньому рівні, виявляла зацікавленість до гуманітарних предметів. Домашні завдання виконувала систематично та старанно. Учениця брала активну участь у культурно-масових заходах класу та школи, займалася хореографією. Вихованням та розвитком ОСОБА_13 протягом періоду навчання в Одеському ліцеї «Гармонія» займалася мати, ОСОБА_1 , та вітчим, ОСОБА_11 . ОСОБА_2 , біологічний батько дитини, не займався піклуванням та вихованням дитини, у школі не з`являвся, не відвідував батьківські збори та не цікавився успіхами своєї дитини.
Довідкою, виданою обслуговуючим кооперативом "ЖК "ЛЮСТДОРФ" № 11 від 08.08.2022, засвідчується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 , який є її вітчимом, однією сім`єю протягом періоду часу з 11 грудня 2012 року по сьогоднішній день. ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та дитина, ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризуються позитивно, мають багато друзів, є привітними та вихованими особами, позитивно ставляться до сусідів. Відносини між членами сім`ї є дружніми, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 матеріально забезпечують ОСОБА_4 , дбають про її виховання та піклування, зокрема, здобуття нею повної загальної середньої освіти, забезпечують дитині виїзд на міжнародні змагання, активно сприяють її духовному, моральному та фізичному розвитку, дитина є майстром спорту з бальних танців. Особа ОСОБА_2 керівництву та співробітникам обслуговуючого кооперативу "Житловий кооператив "Совіньйон" невідома, він ніколи не здійснював щодо ОСОБА_4 батьківське піклування, не виконує свої обов`язки щодо виховання та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти протягом тривалого періоду часу, долею дитини та станом її здоров`я не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунувся від будь-якої участі у житті дитини.
Відповідно до протоколів № 18/001-ОП/08-22, № 18/002-ОП/08-22 опитування адвокатом осіб від 18.08.2022, а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , занотовано їх покази, що ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 є однією сім`єю, проживають разом та мають спільне господарство, опитані особи знайомі з ними щонайменш 7-8 років, є їх друзями та сусідами. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 займаються вихованням та піклуванням за ОСОБА_4 , забезпечують здобуття нею повної загальної середньої освіти, характер відносин між ними сімейний, приємний та безконфліктний. Окрім навчання, ОСОБА_4 відвідує різноманітні гуртки, займається спортом, зокрема, спортивними танцями. Виховання у сім`ї ОСОБА_10 , на думку опитаних осіб, забезпечує рівномірний розвиток та виховання дитини. Опитаним особам добре відомі обставини життя ОСОБА_10 та їхньої дитини, ОСОБА_4 , їх сімейні відносини, оскільки вони є їх сусідами та друзями, їх діти дружили разом з ОСОБА_4 , разом відвідували дитячий садок та різноманітні гуртки, опитані особи мали спільний відпочинок та дозвілля з сім`єю ОСОБА_10 , відвідували їх помешкання та приймали їх у себе вдома.
Згідно показів ОСОБА_14 , викладених у протоколі № 18/001-ОП/08-22 опитування адвокатом особи від 18.08.2022, він не знає ОСОБА_2 особисто та ніколи його не бачив, йому невідомі його прізвище ім`я по-батькові.
Відповідно до показів ОСОБА_15 , викладених у протоколі № 18/002-ОП/08-22 опитування адвокатом особи від 18.08.2022, їй відома особа ОСОБА_2 , однак, востаннє вона бачила його приблизно 13 років тому, з того часу, за її інформацією, він не здійснює батьківське піклування щодо дитини.
Висновком фахівця 02/22-Ф від 11.08.2022, складеним фахівцем психологом, судовим експертом Савостіним Олександром Петровичем, свідоцтво про присвоєння особі першого кваліфікаційного класу судового експерта № 15, встановлено, що психологічне обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявило у неї хороший рівень інтелектуального розвитку, відсутність будь-яких виражених характерологічних «загострень». ОСОБА_4 має схильність слідувати нормам, прийнятим в суспільстві, з повагою ставиться до старших за віком. На думку ОСОБА_4 , членами її сім`ї є мати ОСОБА_1 і тато ОСОБА_8 . Крім того, у неї гарні стосунки з бабусями та дідусями. Як стверджує дитина, вона їх любить, а вони люблять її. На думку ОСОБА_4 , у неї гарні умови проживання, навчання та виховання, її сім`я повністю підтримує її у процесі здобуття повної загальної середньої освіти та спортивній кар`єрі. Для ОСОБА_4 зміни у складі сім`ї, нова інформація щодо статусу членів її сім`ї по відношенню до неї, наявності та/або відсутності кровного споріднення у неї з членом/членами її сім`ї, іншими особами були б вкрай негативними. Така інформація та/або обставини можуть негативно позначиться на процесі особистісного розвитку, стану психічного та фізичного здоров`я ОСОБА_4 .
Згідно з листом клубу бального танцю «Ритм» від 08.08.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала клуб бального танцю «Ритм» у 2012-2020 рр. За період навчання дитина у парі брала участь у загальноукраїнських щорічних змаганнях з бальних танців, а з 2016 року - у міжнародних турнірах з бальних танців у різних країнах світу. Також декілька разів на рік у різних містах України (Київ, Львів, Дніпро) відвідувала тренувальні збори. У 2019 році пара зайняла 5 місце на Чемпіонаті світу з бальних танців у Чжухаї (КНР). У 2020 році приймала участь у чемпіонаті Європи у Юрмалі (Латвія). Дитині надано категорію - Майстер спорту України. За період тренувань ОСОБА_4 показала себе як талановитий та трудолюбний спортсмен, поводилася дисципліновано та мала дружні стосунки з колективом. Вихованням та розвитком дитини, а також матеріальним забезпеченням поїздок по Україні та за кордон займалися мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_8 . З ОСОБА_2 ми ніколи не бачились, в клубі він не з`являвся, на тренування не возив, не був присутній на турнірах.
Висновком органу опіки та піклування Таїровської селищної ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради №244 від 14.12.2022, визнано доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи, що станом на момент розгляду справи ОСОБА_4 виповнилось 14 років, вона є неповнолітньою особою в силу законодавства України (ч. 1 ст. 32 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 171 СК України, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Враховуючи, що дитині невідомі такі обставини її життя, як існування у неї біологічного батька, який нехтує своїми батьківськими обов`язками, не виховує, не спілкується та не піклується дитиною, а навпаки, дитина виховується у сім`ї позивача, вважає ОСОБА_8 батьком, суд вважає недоцільним з`ясовувати думку дитини у судовому засіданні у справі, оскільки це може негативним чином позначитись на інтересах дитини та стані її здоров`я.
Таким чином, суд вбачає за можливе застосувати до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) крайній захід впливу для особи, яка не виконує свої батьківські обов`язки свідомо та протягом тривалого періоду часу, а саме позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.
У відповідності до ч. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Частини 2, 3 ст. 150 СК України встановлюють, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ч. 4 ст. 15 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Пункт 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Згідно з ч. 3, 6 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з релевантною судовою практикою, а саме правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 263/401/20, встановлено, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка міститься у постанові від 30.06.2021 у справі №333/1262/20, у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.»

Згідно § 49 рішення від 30 червня 2020 року у справі «Ilya Lyapin v. Russia», заява № 70879/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення заявника батьківських прав анулювало всі батьківські права, які він мав щодо свого сина, включаючи право на контакт з ним. Суд підтверджує, що позбавлення батьківських прав є особливо далекосяжною мірою, яка позбавляє батька його сімейного життя з дитиною і несумісна з метою їх возз`єднання. Такі заходи повинні застосовуватися тільки у виняткових обставинах. Вони можуть бути виправдані тільки в тому випадку, якщо вони обґрунтовані пріоритетною вимогою, яка стосується найкращих інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зазначив, що важливо також, що протягом усього періоду, коли не було ніяких контактів між заявником і дитиною, заявник не робив ніяких спроб отримати доступ до свого сина і відновити контакт з ним. Він надав кілька суперечливих аргументів у зв`язку з цим, заявивши, з одного боку, що він вирішив не втручатися в життя дитини, щоб дати йому деякий час «адаптуватися до нової сім`ї» матері та її нового чоловіка, а, з іншого боку, що мати перешкоджала його контакту з дитиною (§ 51). На думку Європейського суду з прав людини, заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином - зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, - може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52).

Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і, таким чином, підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54).

Європейський суд з прав людини зазначив, що існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55).

Згідно з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 390/1418/17, суд встановив, що у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав одного з батьків у зв`язку з ухиленням від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд має брати до уваги найкращі інтереси дитини, враховувати фактичні обставини справи такі, як інтеграцію дитини у нову сім`ю (у разі наявності таких обставин), прив`язаність дитини до нової сім`ї, сприйняття нового чоловіка матері/дружини батька дитини справжніми її батьками, бажання дитини зберегти цю сім`ю, а також відсутність зв`язків у дитини з тим із батьків, щодо якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. При цьому інтереси дитини превалюють над інтересами батьків, а тому завданням суду є встановлення справедливого балансу між ними. Інтереси дитини вимагають, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувались, розрив таких відносин свідчить про припинення зв`язку між дитиною та батьком/матір`ю, а рішення про позбавлення батьківських прав лише юридично підтверджує припинення таких відносин.

Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав.

У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду.

Саме поведінка відповідача, яка полягала у тривалій бездіяльності, призвела до настання для нього негативних наслідків - позбавлення батьківських прав.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи зібрані у справі докази, належним чином проаналізовані та досліджені судом, зокрема, висновок органу опіки та піклування, встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виховується у сім`ї рідної матері, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), та вітчима, ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_8 ), проживає з ними однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані особи здійснюють за нею батьківське піклування, виховують її, забезпечують здобуття нею повної загальної середньої освіти, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає їх своїми батьками.

В свою чергу, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) не здійснює батьківське піклування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти протягом тривалого періоду часу, що є грубим порушенням, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України та є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 5, 7, 15, 60, 141, 150, 155, 157, 164, 180 СК України -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 07.02.2023 року.

Суддя

07.02.2023