ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Суми

Справа №592/1250/22

Номер провадження 22-ц/816/169/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дейниченка Вячеслава Ігоровича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2022 року, в складі судді Фоменко І.М., ухвалене у м. Суми,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 26.08.2000 року по 24.06.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду ОСОБА_3 навчається на денній формі у Сумському державному університеті за освітньою програмою «Електронний бізнес, фінанси та комунікації» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність». Вартість навчання становить 122060,00 грн з 2021 року по 2025 рік.Вказує, що відповідач не бере участі в утриманні сина, хоча і має таку можливість.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача аліменти на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно по 3000 грн до завершення ним навчання.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1200 грн на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення навчання дитини у Сумському державному університеті до 30.06.2025 року на користь ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня звернення до суду з 01.02.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням в учбовому навчальному закладі потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати певну матеріальну допомогу на його утримання, а тому з відповідача на користь позивача на період навчання сина підлягають стягненню аліменти у розмірі 1200 грн, щомісячно, з часу звернення до суду до 30.06.2025 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_2 адвокат ДейниченкоВ.І.подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з його на користь позивачки на утримання повнолітнього сина на період навчання аліменти у розмірі 700 грн. Визнати поважними причини своєчасного неподання з боку відповідача доказів та прийняти до уваги докази, які додані до апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом не враховано те, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина від першого шлюбу та двоє малолітніх дітей від другого шлюбу.

Також судом невраховано матеріальне становище відповідача, оскільки він є не працевлаштованим і у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України з 01.04.2022 року він зі своєю родиною перебуває як біженець у США.

Крім того вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не направила, надав суду довідку про розмір її доходу за 2022 рік в сумі 15000грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи та судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є студентом 1 курсу навчально-наукового інституту бізнесу, економіки та менеджменту Сумського державного університету, з терміном навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 рік.Навчається на умовах повної оплати вартості навчання за освітнім рівнем «бакалавр» (а.с. 26).

Згідно договору про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною особою від 10.08.2021 року, укладеного між Сумським державним університетом А.С. та ОСОБА_3 , вартість навчання становить 122060 грн (а. с. 4).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.05.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-11).

Таким чином на даний час на утриманні відповідача вже перебуває троє неповнолітніх дітей.

Колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та розглянув справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, огляду на наступне.

Як передбачено частинами 1-3, 5-7, 11, 13 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 год 00 хв. 17 травня 2022 року (а.с. 20).

Проте, матеріали справи не містять доказів надсилання ОСОБА_2 копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та судової повістки, що свідчить про неповідомлення відповідача про наявність спору в суді.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив про належне повідомлення відповідача про день та час розгляду справи смс-повідомленням.

Однак, відповідно до п. 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 1 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взагалі подавав до суду заявку про направлення йому повісток SMS-повідомленнями.

За таких обставин, ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку, не був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

З огляду на викладене, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128,130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, і врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Аналогічні положення викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 704/435/19-ц, в якій зазначено, що судова повістка може бути надіслана учаснику процесу SMS-повідомленням лише в разі подання ним відповідної заявки.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом, що є порушенням норм процесуального права.

Крім того, представником відповідача до апеляційного суду разом з апеляційною скаргою надано нові докази, які не подавалися до суду першої інстанції, а саме: копію свідоцтва про шлюб від 11.11.2011 року, копії свідоцтв про народження дітей від 28.01.2013 та 15.07.2021 року, копії міграційних документів.

У пункті 6 частини другої статті 356ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно частини 3статті 367ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другоїстатті356, частин першої-третьої статті367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44ЦПК Українищодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі N 704/192/18.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти до уваги подані до апеляційної скарги нові докази, оскільки відповідач не мав можливості їх подати до суду першої інстанції з поважних причин, так як не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Крім того, з міграційних документів вбачається, що 01.04.2022 року ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю виїхав до Сполучених штатів Америки.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При цьому, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють дохід сторін, обов`язок обох батьків з надання відповідної допомоги та спроможність останніх її надавати. Проте вказані норми матеріального права не містять імперативної норми щодо визначення мінімального розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2011 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 56).

ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 55).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, всупереч вищезазначених норм закону, не надала суду першої інстанції достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням саме у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Але до апеляційного суду позивачем надано довідку з ГУ ДПС у Сумській області про розмір її річного доходу у 2022 році на загальну суму 15000грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів необхідно врахувати те, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 за судовим рішенням, перебування на його утриманні двох малолітніх синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також принцип рівності обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

За встановлених обставин справи колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1000 грн, ботакий розмір є достатнім для належного утриманняповнолітньої дитини, оскільки відповідач не надав суду інформацію про фактичний розмір доходу його родини або про його відсутність в період проживання на території іншої держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вищевикладених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1000 грн.

На підставі частин 9,13 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд покладає витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на відповідача.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дейниченка Вячеслава Ігоровича задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2022 рокускасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн,щомісячно, на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до закінчення навчання у Сумському державному університеті до 30 червня 2025 року, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 01 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина