Провадження № 2/638/1184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання представника позивача представника третьої особи Орос (Поволяєвої) О.В., Шевцової А.Р., Мосейчука А.М., Українця В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» (далі ПАТ «Трест Житлобуд-1»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якому просила суд стягнути на свою користь з відповідача майнову шкоду 48 429,44 грн., витрати на проведення оцінки матеріальних збитків 2 000,00 грн., судовий збір 908,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 20.08.2020 року в м. Харкові по вул. Новгородській, 74-А сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2020 року ОСОБА_2 у зв`язку із вказаною ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 виконував функції водія та перебував у трудових відносинах з ПАТ «Трест Житлобуд-1», зважаючи на що відповідальність за завдану позивачу шкоду несе ПАТ «Трест Житлобуд-1».

Цивільно-правова відповідальність ПАТ «Трест Житлобуд-1», який є власником транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС», ліміт страхового відшкодування становив 130 000,00 грн., розмір франшизи 00,00 грн.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 475/11-20, який було замовлено позивачем у суб`єкта оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 78 429,44 грн., вартість матеріального збитку становить 37 273,64 грн.

ПАТ «СГ «ТАС» виплачено страхове відшкодування в розмірі 30 000,00 грн.

Посилаючись на те, що страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 48 429,44 грн., як різницю між збитками та страховою виплатою.

13.01.2022 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому посилався на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просив у задоволенні позові відмовити. Зважаючи на те, що розмір завданої ОСОБА_1 шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика - ПАТ «СГ «ТАС», то підстави для стягнення з відповідача як страхувальника різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування відсутній. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

18.01.2022 року представником третьої особи - ПАТ «СГ «ТАС» подані до суду пояснення, в яких зазначив, що страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування без проведення експертизи, оскільки за результатом проведеного страховиком огляду пошкодженого транспортного засобу страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Зважаючи на зазначене, у страховика - ПАТ «СГ «ТАС» виник обов`язок з відшкодування шкоди в узгодженому з потерпілим розмірі, який становить 30 000,00 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та який не перевищує межі страхової суми (ліміту страхового відшкодування), розмір якої зазначений в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у визначеному сторонами розмірі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові доводам. На уточнюючі запитання суду зазначив, що з метою встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, позивачем було замовлено звіту про оцінку вартості матеріального збитку самостійно, оскільки з страховиком винної особи було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, яке є недостатнім для повного відшкодування завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позиві.

Представник ПАТ «СГ «ТАС» проти задоволення позову не заперечував, надав пояснення, аналогічні доводам, наведеним в письмових поясненнях.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та третьої особи, зважаючи на наступне.

Згідно п. 3 ст. 2 ЦПК основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи по суті, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідач скористався належним йому правом подання до суду відзив на позовну заяву.

Враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, ту обставину, що справа перебуває в провадженні суду з 22.11.2021 року, відповідач надав відзив на позов, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення судового засідання, зважаючи на що розглядає справу по суті за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

20.08.2020 року в м. Харкові по вул. Новгородській, 74-А сталася ДТП за участю транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2020 року ОСОБА_2 у зв`язку із вказаною ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу автомобіль «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ПАТ «Трест «Житлобуд-1».

На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 експлуатував транспортний засіб «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки займав посаду водія та перебував у трудових відносинах з ПАТ «Трест Житлобуд-1».

Цивільно-правова відповідальність ПАТ «Трест Житлобуд-1», який є власником транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8077198. Ліміт страхового відшкодування становить 130 000,00 грн., розмір франшизи 00,00 грн.

21.08.2020 року ОСОБА_1 на ім`я голови правління ПАТ «СГ «ТАС» направлено повідомлення про ДТП.

30.08.2020 року за участю ОСОБА_1 та представника ПАТ «СГ «ТАС» Гладухова Д.А. було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатом якого складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

29.10.2020 року представником ПАТ «СГ «ТАС», за участю ОСОБА_1 складено протокол огляду транспортного засобу.

02.11.2020 року між ОСОБА_1 та СОД ФОП ОСОБА_3 укладено договір на проведення експертної оцінки № 475/11-20.

04.12.2020 року ОСОБА_1 на ім`я голови правління ПАТ «СГ «ТАС» подала заву про страхове відшкодування, в якому погодилась, що розмір страхового відшкодування складає 30 000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 147000 від 21.12.2020 року ПАТ «СГ «ТАС» сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 475/11-20, який було замовлено позивачем у суб`єкта оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 78 429,44 грн., вартість матеріального збитку становить 37 273,64 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №14-176цс18.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що у страховика - ПАТ «СГ «ТАС» виник обов`язок з відшкодування шкоди в розмірі 34 333,94 грн. (з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ).

З висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 475/11-20 вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу менша, ніж ринкова вартість пошкодженого автомобіля на момент ДТП.

При цьому визначаючи вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, оцінювач застосував коефіцієнт фізичного зносу 0,7.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 УК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків, завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Наданий позивачем висновок № 475/11-20 є належним доказом на підтвердження завданих позивачу збитків у вигляді витрат, які він мусить зробити для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 78 429,44 грн. Розмір шкоди, завданий позивачеві, підтверджується даним висновком, який відповідачем не спростований.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір майнової шкоди має підтверджуватися виключно висновком судової експертизи.

Отже, позивач надав суду докази щодо розміру завданої йому майнової шкоди, які не спростовані відповідачем, і сумнівів у достовірності наданих доказів не виникає.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, як юридичної особи, яка в розумінні ст. 1172 ЦК України відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків, різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ - 78 429,44 грн. та страховим відшкодуванням, що підлягає сплаті страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ 34 333,94 грн., зважаючи на що стягує з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 44 095,50 грн. (78 429,44-34 333,94).

Непроведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на час розгляду даної справи не є правовою підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем заявлено вимогу про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.07.2021 року у справі № 757/33065/18-ц.

Згідно із п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Суд під час проведення розрахунків не враховує суму ПДВ, оскільки позивачем станом на час розгляду справи не надано до суду доказів надання послуг щодо ремонту транспортного засобу особою, що є платником ПДВ.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки матеріальних збитків в розмірі 2 000,00 грн., то суд відмовляє у задоволенні позову в даній частині, зважаючи на наступне.

Суд бере до уваги, що висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 475/11-20, складений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивача, а не страховика.

Відповідно до п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Пунктом 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що повідомлення про ДТП ПАТ «СГ «ТАС» отримано 25.08.2020 року, згідно акту огляду та протоколу огляду транспортного засобу ПАТ «СГ «ТАС» направило свого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, розрахунок суми страхового відшкодування проведено 14.12.2020 року, про що складено страховий акт № 29494/42/20, позивачем 04.12.2020 року подано заяву про страхове відшкодування, в якій вона погодилась з розміром страхового відшкодування, що обґрунтовує здійснення страховиком виплати в порядку, передбаченому п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без проведення експертизи.

З правового аналізу п. 34.2, 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Зважаючи на те, що позивач погодилась з визначеним ПАТ «СГ «ТАС» розміром страхового відшкодування без проведення страховиком експертизи, підстави для стягнення витрат на проведення оцінки матеріального збитку з відповідача відсутні.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 826,73 грн., який розраховується наступним чином.

Позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 48 429,44 грн. (100% ціни позову).

Всього судом стягнуто з відповідача на користь позивача 44 094,50 грн., що становить 91,05% задоволених позовних вимог.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 908,00 грн. (100% ціни позову).

Зважаючи на те, що задоволено 91,05% позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 826,73 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 43) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріального збитку, заподіяного у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою 44 095,50 грн. (сорок чотири тисячі дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 43) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 826,73 (вісімсот двадцять шість гривень сімдесят три копійки).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2023 року.

Суддя О.В. Орос (Поволяєва)