Дата документу 19.01.2023
Справа № 501/1854/22
19 січня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
третя особа - відділ органу опіки та піклування служби у справах дітей Чорноморської міської ради
предмет та підстави позову: про визначення місця проживання дитини,
сторони в судове засідання не з'явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - позивач) 15.07.2022 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) третя особа - відділ органу опіки та піклування служби у справах дітей Чорноморської міської ради з вимогами про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позов мотивований тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу та у відсутність батька дитини народила доньку ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження №232 від 13.11.2019 Комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок №7» м. Одеси, на підставі якого 19.11.2019 проведено державну реєстрацію народження Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, номер актового запису №549, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, за письмовою заявою матері від 19.11.2019 в актовому записі зазначено фактичне місце народження дитини - «місто Одеса», прізвище «ОСОБА_3», ім'я «ОСОБА_3», по батькові «ОСОБА_3», батько «ОСОБА_4», - відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 19.11.2019 Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Відділом реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради 20.11.2019 зареєстровано місце проживання дитини за адресою позивача: АДРЕСА_1.
Чорноморською ДПІ Чорноморського УПР ГУ ДПС в Одеській області 09.12.2019 дитину зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.
На підставі заяви про визнання батьківства №72/57-36 від 17.10.2020, складеної Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17.10.2020 внесено відомості про визнання батьківства - внесено зміни про батька, а саме - прізвище «ОСОБА_4» на «ОСОБА_2», ім'я «ОСОБА_4» на «ОСОБА_2», по батькові «ОСОБА_4» на «інформація видалена», дата народження на «ІНФОРМАЦІЯ_3», «громадянин України» на «громадянин Йордаського Хашимітського Королівства», відомості про місце проживання батька змінено на «АДРЕСА_2», відповідно прізвище дитини змінено з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», по батькові дитини «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», - на підставі ст.126 СК України, з відміткою по батькові батька дитини документами не підтверджено.
Заява про визнання батьківства та справжність підпису подана на підставі довіреності, яка посвідчена Сакалем Ярославом Володимировичем, першим секретарем з консульських питань Посольства України в Об'єднаних Арабських Еміратах та зареєстровано у реєстрі за №357 та дитині присвоєно прізвище «ОСОБА_2» відповідно до письмової заяви батьків.
Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17.10.2020 видано повторне свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 та повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження із внесеними відомостями про визнання батьківства від 20.10.2020 і новими персональними даними прізвища та по батькові дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, місце народження Україна, Одеська область, м. Одеса.
Даним обставинам внесення відомостей про визнання батьківства слугувала поява у житті позивача дитини батька ОСОБА_2, який майже через рік після народження дитини визнав доньку і запропонував проживати однією сім'єю, на що позивач погодилася.
Позивач з відповідачем 10.01.2021 зареєстрували шлюб на території Об'єднаних Арабських Еміратів, номер свідоцтва 1263, номер журналу 2021/26, за місцем реєстрації -Джазірат Альрім, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, легалізованої 02 травня 2021 року м. Абу-Дабі, засвідченої 06 травня 2021 року Посольством України в Об'єднаних Арабських Еміратів консулом Сакаль Я.В., в перекладі з арабської мови на українську мову, зроблений перекладачем ОСОБА_5., засвідченої 01 вересня 2021 року з оригіналу приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №3929,3930.
Після укладення шлюбу в Об'єднаних Арабських Еміратах, позивач з дитиною та відповідач повернулися в Україну, де проживали однією сім'єю за адресою реєстрації позивача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, 14/30 частки з 7/10 часток якої вона є власницею на підставі Договору дарування від бабусі ОСОБА_6 від 07.03.2009 р., складений в присутності батьків позивача - ОСОБА_4 і ОСОБА_7, а також Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 07.03.2009 р. приватним нотаріусом Іллічівського міського округу Стрижак З.І.
Позивач вказує, що першочергово метою відповідача було набуття посвідки на постійне проживання та набуття громадянства України, чим він і займався після визнання батьківства та, дійсно отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні 29 червня 2021 року, строком на 1 рік до 24 червня 2022 року, на підставі ст.4 п.14 Закону України «Про правой статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у ч.ч.3-13 цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.
Головним Управлінням ДПС в Одеській області 02.07.2021 відповідача зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.
Відділом державної реєстрації обліку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 13.07.2021 відповідача зареєстровано за адресою реєстрації позивача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, де вони проживали однією сім'єю з дитиною.
Події в Україні 24 лютого 2022 року змусили виїхати позивача з дитиною до Об'єднаних Арабських Еміратів до родини відповідача, де вони прожили два місяці, під час яких стали систематично виникати суперечки та конфліктні ситуації, погляди на виховання дитини не співпадали, так як життя там ґрунтуються на релігійних приписах та нормах, які суттєво відрізняються від європейських, почалися непорозуміння з батьками відповідача, у зв'язку з чим вони орендували окреме житло, в якому відповідач покинув її з дитиною і вони опинилися в чужій країні без засобів для існування, так як позивач доглядала за дитиною, якій ще не виповнилося 3 роки та не могла влаштуватися на роботу, відповідно друзів та знайомих у неї там також не було.
Такі дії з боку відповідача, позивач розцінила як закінчення спільного проживання з відповідачем, ухилення його від виховання дитини, свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, який припинив піклуватися про виховання дитини та її нормальний розвиток, дбати про інтереси дитини, матеріально забезпечувати дитину, яка систематично хворіє на бронхіт, має високий ризик розвитку бронхіальної астми, яка потребує постійного догляду та медичних обстежень, разом все - відсутність засобів для проживання, відсутність близьких родичів та знайомих, відсутність можливості сплачувати за орендовану квартиру, хворобливий стан дитини - спонукало позивача з дитиною покинути територію Об'єднаних Арабських Еміратів та рушити до місця тимчасового перебування своєї матері ОСОБА_7 в іншу країну, так як матеріального забезпечення зі сторони відповідача не відбувалося, а в Україні продовжили воєнний стан.
В червні 2022 року, відповідач у телефонному режимі повідомив, що звернувся до суду щодо розірвання шлюбу на території Об'єднаних Арабських Еміратів, але дійти згоди із відповідачем щодо місця проживання дитини не вдається, навпаки, він погрожує забрати дитину назавжди, що позивач ніколи її не побачить, що змусило її звернутися за захистом до суду щодо визначення місця проживання дитини разом з матір'ю.
Відповідач, як чоловік, не може зрозуміти потреб малолітньої доньки та належно доглядати за дівчинкою, адже ніколи цим не займався, тому за дитиною доглядатимуть сторонні люди в чужій країні, адже строк дії посвідки на постійне проживання та набуття громадянства України у відповідача вже закінчився, відповідно дитину він забере в Об'єднанні Арабські Емірати, а вона народилася і проживала в Україні, перший рік взагалі не бачила свого батька - відповідача, який ані до пологів, ані з пологового будинку, ані після на протязі року не з'являвся в житті дитини та не давав про себе знати, таким чином відмовився від доньки, а згадав, коли потрібно було зробити посвідку на постійне проживання та набуття громадянства України.
В свою чергу, позивач та її батьки мають можливість постійно доглядати за дитиною та належно її виховувати, так як з моменту народження і до теперішнього часу завжди були поруч та допомагали, дитина має міцний зв'язок з бабусею та дідусем - батьками позивача, має багато друзів за місцем мешкання.
Позивач звертає увагу суду на те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, має у власності частку квартири, в якій проживає з дитиною, тобто має житло на праві власності, в якому створено всі відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини, має бажання виховувати і розвивати власну доньку, дитина виховується в кругу рідних людей - бабусі, дідуся,з якими вона проводила весь час з дня народження і до сьогодні.
На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідач відзиву (пояснень) на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач та її представник до суду не з'явилися, надали заяву (а.с.75), в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив (а.с.78).
Представник третьої особи до суду не з`явилася, надала заяву (а.с.89), в якій підтримала висновок органу опіки та піклування, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подав, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 0.01.2021 (а.с. 24-25).
У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17).
На підставі заяви відповідача про визнання дитині присвоєно прізвище «ОСОБА_2» відповідно до письмової заяви батьків.
Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17.10.2020 видано повторне свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_2 та повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження із внесеними відомостями про визнання батьківства від 20.10.2020 та новими персональними даними прізвища та по батькові дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, місце народження Україна, Одеська область, м. Одеса (а.с.18, 21, 22-23).
Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із позивачем та зарестрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 27.10.2020.
Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як органу опіки та піклування від 20.12.2022 доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50-51 зв.).
ІV. Оцінка Суду.
Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування від 20.12.2022 доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50-51 зв.).
Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до матері, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю.
Крім того, суд бере до уваги, що з 2018 року існує спрощена процедура виїзду дитини за кордон, якою може скористатись той із батьків, з яким проживає дитина. Місце проживання має обов`язково підтверджуватись рішенням суду або органу опіки та піклування, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з тим із батьків, який має намір виїздити за межі України з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.
Так, порядок та підстави виїзду дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків регулюється частиною 5 статті 157 Сімейного кодексу України та пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою КМУ №57 від 27.01.95р.
Згідно абз.2 п.5 ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей.
Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - служба у справах дітей Чорноморської міської ради) про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 19 січня 2023 року.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко