С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/992/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

19 червня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Радченко О.П.

представника Відповідача - адвоката Пікуля Д.С.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, про визнання недійсним договору, скасування реєстрації права власності та про витребування майна.

ІІ. Описова частина

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання недійсною державної реєстрації речового права за Відповідачем, визнання власності на транспортний засіб за Позивачем та про витребування його від Відповідача.

Ухвалою від 19 травня 2021 року судом було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

На підставі заяви Позивача від 08.12.2021 в якості Співвідповідача у справі судом залучений ОСОБА_3 .

Свої вимоги Позивач обгрунтовує наступним.

Зазначає, що 17.10.2016 він придбав у ОСОБА_3 (Відповідача-2) трактор колісний марки МТЗ-1221, 2014 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 . об`ємом двигуна 7120 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вказаний трактор ним було придбано за 17500 доларів США.

Позивач стверджує, що на той час у нього не було коштів на оформлення у встановленому порядку договору, набуття ним трактора було оформлене шляхом видачі Відповідачем-2 довіреності, щоб Позивачміг зідйснити оформлення вже в подальшому, за наявності для цього ресурсів.

Відтак, Позивач вважає вказану довіреність удаваним правочином, оскільки за нею був прихований справжній правочин - договір купівлі-продажу транспортного засобу. З огляду на це просить визнати дійсним договір купівлі-продажу трактора колісного марки МТЗ-1221. 2014 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 укладений 17 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ним (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.02.2023).

Після придбання трактора, як зазначає Позивач, він передав його у користування ОСОБА_4 для обробітку землі. Так як Позивач разом з вказаним громадянином ОСОБА_5 обробляв землю в с. Вільшана Звенигородського району, Черкаської області, він часто приїздив до вказаної особи і бачив, що той обробляє землі трактором МТЗ 1221 Позивача і зберігає його на території свого домогосподарства та на території приватного господарства громадянина ОСОБА_6 , яке також розташоване в с. Вільшана Звенигородського району Черкаської області.

В подальшому, на початку червня 2019 року Позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Черкаської міської ради для того, щоб підготувати документи для реєстрації права власності на вказаний трактор на дружину, але дізнався, що вказаний трактор знятий з обліку попереднім власником, тобто Відповідачем-2 ОСОБА_3 .

Як виявилось, зазначає Позивач, право власності на вказаний трактор було зареєстровано на громадянина ОСОБА_2 (Відповідача-1). ОСОБА_4 з цього приводу повідомив, що ОСОБА_2 за борги ОСОБА_7 перед ним забрав трактора, а потім шляхом обману вмовив ОСОБА_8 зняти трактор з реєстрації та підписати договір купівлі-продажу №105/81-105 від 06 листопада 2018 року. При цьому, як зазначає Позивач, ОСОБА_2 було достеменно відомо про те, що трактор належить саме Позивачу.

Відтак, Позивач просить визнати недійсним вказаний Договір купівлі-продажу №105/81-105 від 06 листопада 2018 року, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем-2, враховуючи, що на той час дійсним власником транспортного засобу був Позивач. Відповідно, Позивач просить також скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на трактор колісний марки МТЗ-1221, 2014 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 .

Крім того, ОСОБА_1 просить визнати право власності на трактор за собою та витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_2

12 серпня 2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому він проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що визнання дійсним дво- чи багатостороннього правочину (конвалідація) на підставі частини другої статті 218 ЦК України норми допускається тільки для нікчемних правочинів, тобто для яких недотримання письмової форми без нотаріального посвідчення зумовлює їх нікчемність. Крім того, враховуючи, що довіреність є одностороннім правочином, то відповідно до положень щодо удаваності, прихований ним також має бути одностороннім, яким, очевидно, договір купівлі-продажу не є. Тому на думку Відповідача-1 відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дійсним.

Відповідач-1 також заперечує проти визнання недійсним внаслідок введення в оману договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_3 , оскільки сам ОСОБА_1 не був стороною вказаного договору, а тому Відповідач-1 не міг його ввести в оману. Сам же ОСОБА_3 цей договір не оскаржує.

Відповідач-2 подав заяву, якою визнав позовні вимоги у повному обсязі. Просив розглядати справу у його відсутність.

В судовому засіданні представник Позивача та представника Відповідача-1 підтримали позиції, викладені ним у заявах по суті справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача-1, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2016 року ОСОБА_3 оформлена довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик A.B. та зареєстровано в реєстрі за №1261.

Згідно вказаної довіреності ОСОБА_3 уповноважив Позивача та ОСОБА_9 продати за ціну і на умовах на розсуд уповноважених, обміняти, здавати в оренду, передавати в позичку, заставляти з метою забезпечення його зобов`язань та зобов`язань третіх осіб, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію машини Серії НОМЕР_4 виданого та зареєстрованого Державною інспекцією сільського господарства Хмельницької області 04 квітня 2015 року - трактор колісний марки МТЗ-1221 2014 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , обєм двигуна 71.20 см. Куб., реєстраціїний номер НОМЕР_3 (далі - «Трактор»), а також на період дії цієї довіреності користуватися (керувати) цим Трактором на території України.

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта статті 202 ЦК України).

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (пункт 3 частини першої статті 208 ЦК України).

Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (абзац 1 частини першої статті 218 ЦК України).

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків (абзац 2 частини першої статті 218 ЦК України).

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним (частина друга статті 218 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц (провадження № 61-9087св21) зазначено, що (тобто для яких недотримання письмової форми без нотаріального посвідчення зумовлює їх нікчемність). Конвалідація, згідно частини другої статті 218 ЦК України, можлива за наявності таких умов: 1) вчинення однією стороною правочину дії, зокрема спрямованої на виконання правочину; 2) підтвердження вчинення цієї дії іншою стороною, зокрема шляхом прийняття виконання. Визнання дійсним дво- чи багатостороннього правочину (конвалідація) на підставі частини другої статті 218 ЦК України є окремим способом захисту і висновок суду про визнання дійсним має міститися і як в мотивувальній, так і в резолютивній частині судового рішення.

Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце.

Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний "маскувати" волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Формулювання, що його "вчинено сторонами", породжує висновок, що він може бути лише дво- або багатостороннім правочином. Між тим не виключається, що й односторонній правочин буде удаваним. Проте якщо застосовувати конструкцію удаваності до одностороннього правочину, то удаваний та прихований мають бути односторонніми правочинами.

Таким чином, визнання дійсним дво- чи багатостороннього правочину (конвалідація) на підставі частішії другої статті 218 ЦК України норми допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми без нотаріального посвідчення зумовлює їх нікчемність).

Якщо застосовувати конструкцію удаваності до одностороннього правочину, то удаваний та прихований мають бути односторонніми правочинами. Тому відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про визнання договору купівлі- продажу дійсним.

Вирішуючи вимоги про визнання за Позивачем права власності на Трактор та витребування Трактора у Відповідача-1 з чужого, незаконного володіння, суд керується тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази укладення між Позивачем та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу Трактора, чи інші докази набуття у власність вказаного транспортного засобу.

Згідно з чинним законодавством продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Як зазначено вище, обгрунтовуючи вимоги про набуття власності Позивач посилається на нотаріальну довіреність видану ОСОБА_3 17 жовтня 2016 року, якою уповноважено Позивача та ОСОБА_9 бути його представниками з правом продажу та користування (керування) Трактором.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Вказане підтверджується правовою позицією ВС у Постанові від 22.01.2019 року по справі № 145/145/17 (провадження № 61-10089св18).

Відповідно до статті 387 ЦК України, на яку посилається Позивач, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим, як зазначено вище, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують право власності Позивача на Трактор та знаходження Трактора безпосередньо у Відповідача.

Таким чином, вимоги Позивача про визнання права власності на Трактор та витребування Трактора у Відповідача-1 з чужого, незаконного володіння не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що Позивач не був станом на 06.11.2018 власником Трактора, укладення Договору купівлі-продажу №105/81-105 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жодним чином не вплинуло на його права. В якості підстави позову ОСОБА_1 зазначається вчинення його під впливом обману.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях Відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Обман це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При чому наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

З сукупного аналізу зазначених положень закону та наданих роз`яснень варто зробити висновок, що обман як підстава недійсності правочину може мати місце, якщо сторона правочину не заперечує факт його вчинення, проте посилається на введення її іншою стороною в оману щодо обставин, які мають істотне значення і впливають на вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач особисто правочин по відчуженню спірного автомобіля шляхом його продажу не вчиняв та договір купівлі-продажу №105/81-105 від 06.11.2018 не підписував, а тому обману з боку іншої сторони правочину в розумінні ст. 230 ЦК України в даному випадку бути не може.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору №105/81-105 від 06.11.2018 також задоволенню не підлягають, як і вимоги про скасування реєстрації права власності Відповідача-1 на Трактор, які є похідними.

Враховуючи, що під час звернення до суду Позивачем було сплачено лише судовий збір за вимогу майнового характеру (4873,75 гривень), стягненню з нього підлягає також судовий збір за три вимоги немайнового характеру, у задоволенні яких судом було відмовлено, - 2724,00 гривень (3 х 908 гривень).

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2724,00 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_6 ;

Відповідач-2: ОСОБА_3 адреса: АДРЕСА_3 , код РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя: