Справа №278/3504/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 липня 2023 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали позовної заяви, поданої адвокатом Фещенко Ігорем Станіславовичем, в інтересах ОСОБА_1 , до Фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з даним позовом в якому просить:

- поновити строк ОСОБА_1 на подання позовної заяви про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- визнати незаконним та скасувати наказ ФОП ОСОБА_2 про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 ;

- поновити на роботі ОСОБА_1 ;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30238,10 грн;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу, в розмірі 20% від стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про її невідповідність вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач до позовної заяви не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» відносить до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу), вихідної допомоги під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Крім цього до правового висновку, який міститься в постанові ВП ВС від 18.03.2020 № 711/4010/13-ц (14-429цс19), вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури (близькі за змістом висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (пункт 34); від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 60)).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн за подання позовної заяви майнового характеру у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10, в разі якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотриманні цієї умови є залишенні позовної заяви без руху.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не дотримано вищезазначених норми ЦПК України.

Приписами п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, як інше можуть бути подані разом із позовною заявою, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається із матеріалів поданої позовної заяви, позивачем не додано до позовної заяви доказів підстав нарахування середнього заробітку (відповідну довідку).

Разом з тим, у позовній заяві позивач зазначає: «Враховуючи те, що позивачу за останні два місяці роботи у відповідача було сплачено 10000,00 грн, кількість робочих днів складає 42 дні, а тому середньомісячна заробітна плата за 1 день прогулу складає 238,95 грн.

Станом на день подання заяви про зміну позовних вимог кількість днів вимушеного прогулу складає 127 днів, а відповідно до вищезазначених норм компенсація за вимушений прогул складає 30238,10 грн».

Однак, доказів того за який період здійснено такий розрахунок, стороною позивача не надано, як і не було надано заяви про зміну позовних вимог .

У порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить належним чином сформульованого змісту позовних вимог, тобто способу (способів) захисту прав або інтересів, передбаченого законом чи договором, або іншого способу (способів) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже порушені право та/чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви позивачу належить уточнити позовні вимоги, оскільки такі викладені не зрозуміло для суду, а саме:

-номер наказу та дата його видачі, який позивач просить визнати незаконним та скасувати;

-на якій посаді позивач просить поновити її на роботі та з якого часу.

Виходячи з вищезазначеного і відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. В разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву, надавши позивачу строк для усунення її недоліків тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Дубовік