Справа № 461/6638/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/909/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника ЛКП «Старий Львів» Любашевського В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . 23 січня 2020 року між Львівським комунальним підприємством «Старий Львів» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в особі ОСОБА_3 , було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 . Вказує, що не погоджується з розрахунками відповідача за житлово-комунальні послуги, вважає їх протиправними, такими, що суперечать умовам договору управління та вимогами чинного законодавства України та такими, що підлягають перерахуванню. Вважає, що формування тарифу на оплату за послуги з управління повинне здійснюватися відповідно до умов договору, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку та відповідачем, однак це не відповідає фактичним нарахуванням, що здійснює відповідач за договором управління. Зазначає, що відповідач протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства та встановленим Львівською міською радою нормам та правилам нарахування плати за вивезення твердих побутових відходів у м. Львові, нараховує плату за послугу з розрахунку площі житлового приміщення споживача, а не з розрахунку кількості проживаючих в помешканні осіб, як цього вимагає чинне законодавство. Вказує, що нарахування електроенергії за освітлення місць загального користування в будинку АДРЕСА_2 , повинно розподілятися на дев`ять квартир, однак таке здійснюється лише на вісім квартир. З наведених підстав просить визнати дії Львівського комунального підприємства «Старий Львів» щодо нарахування плати за послугу з управління багатоквартирним житловим будинком за адресою: АДРЕСА_4 за період з лютого 2020 року до моменту ухвалення рішення за особовим рахунком НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , протиправними.

Зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» здійснити перерахунок за плати за послугу з управління багатоквартирним житловим будинком за адресою: АДРЕСА_4 за період з січня 2020 року до моменту ухвалення рішення у даній справі за особовим рахунком НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , зокрема:

здійснити перерахунок плати за послугу з утримання будинку, а саме: технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання; поточний ремонт за адресою: АДРЕСА_4 за період з лютого 2020 року до моменту ухвалення рішення за особовим рахунком НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , за цінами, передбаченими відповідно до додатку до договору управління №104 від 23 січня 2020 року, а саме:

технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання 0,34грн. за 1 кв.м. загальної площі житлових та нежитлових приміщень у будинку, з врахуванням площі квартири АДРЕСА_5 ;

поточний ремонт 0,11 грн. за 1 кв.м. загальної площі житлових та нежитлових приміщень у будинку, з врахуванням площі квартири АДРЕСА_5 .

Здійснити перерахунок плати за послугу з утримання будинку, а саме: купівля електроенергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (освітлення місць загального користування, тощо) за адресою: АДРЕСА_4 за період з лютого 2020 року до моменту ухвалення рішення за особовим рахунком НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 з врахуванням квартири АДРЕСА_5 .

Здійснити перерахунок плати за послугу з утримання будинку, а саме: надання послуг з вивезення твердих побутових відходів відповідно до правил розрахунку та тарифів, встановлених рішення Львівської міської ради №675 від 04 серпня 2017 року, №572 від 21 червня 2019 року та №928 від 09 жовтня 2019 року, а саме з розрахунку 0,99 кг за один день за одну зареєстровану особу за період з лютого 2020 року до моменту ухвалення рішення за особовим рахунком НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що судом першої інстанції належним чином не було перевірено наведені позивачем розрахунки, оскільки укладаючи договір управління №104 від 23 січня 2020 року мешканці багатоквартирного будинку погодились з тарифами, відповідно до яких собівартість послуг, які надаються Львівським комунальним підприємством «Старий Львів» повинна становити: 0,08+2,151+0,29+0,019268662+0,143+0,34+0,11=3,13 грн, винагорода 10% від собівартості послуг, тобто 0,31 грн., загальна ціна 4,13 грн., однак нарахування відповідачем здійснювались з порушенням вимог як укладеного договору, так і чинного законодавства. Апелянт зазначає, що відповідач, всупереч встановленим рішеннями Львівською міською радою нормам та правилам нарахування плати за вивезення твердих побутових відходів у м. Львові, які затверджені рішеннями виконкому, нараховує плату за вказану послугу з розрахунку площі житлового приміщення споживача, а не з розрахунку кількості проживаючих в помешканні осіб. Звертає увагу на те, що відповідач обрав виконавцем послуг з вивезення твердих відходів підприємство з найвищим тарифом. Вказує, що суд першої інстанції не врахував норми ст.1 Закону України «Про відходи», ст.28 Закону України Про «Місцеве самоврядування в Україні», рішення Львівської міської ради №675 від 04 серпня 2017 року, №572 від 21 червня 2019 року та №928 від 09 жовтня 2019 року. Стверджує, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 нараховує 9 квартир, що підтверджується відповіддю Львівським МБТІ, та ЕО проте відповідачем вартість послуг з освітлення місць загального користування фактично розподіляється на 8 квартир, що призводить до додаткових неправомірних нарахувань мешканцям будинку. Вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції було грубо порушено вимоги процесуального права, оскільки справа було розглянута судом за одне судове засідання, а мотивувальна частина рішення повністю дублює доводи відзиву на позовну заяву. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ЛКП «Старий Львів» Любашевського В.П. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ЛКП «Старий Львів» розрахунок та нарахування плати на утримання будинку та прибудинкової території, нарахування плати за вивезення твердих побутових відходів та оплати за освітлення місць загального користування здійснювалися у відповідності до умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного 23 січня 2020 року між ЛКП «Старий Львів» та ОСОБА_3 , яка діяла від імені співвласників багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до Закону України «Про житлово комунальні послуги», Закону України «Про відходи».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2020 року між управителем, ЛКП «Старий Львів», та ОСОБА_3 , яка діяла від імені співвласників багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 1.1 Договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі по тексту послуги з управління), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (далі по тексту - будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління, згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Згідно з п. 1.3 Договору, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов для задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання спільного майна будинку та його прибудинкової території.

Відповідно до п. 1.5 Договору, послуга з управління надається відповідно до вимог до якості згідно з Додатком № 3 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що ціна послуги з управління на дату укладення цього Договору становить 4,61 грн. (в т.ч. податок на додану вартість 0. 70 грн.) за 1 кв.м. загальної площі житлового та/або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 3, 49 грн. (без ПДВ). з урахуванням ПДВ 4. 19 грн., відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься в Додатку 3 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 10% від витрат на утримання будинку, що на дату укладення цього Договору становить 0, 42 грн. з ПДВ на місяць.

Відповідно до Додатку № 3 до Договору № 104 від 23 січня 2020 року, яким передбачено кошторис та вимоги до якості послуг на управління будинком по АДРЕСА_2 , до обов`язкового переліку робіт (послуг) відносяться: витрати з прибирання прибудинкової території 0.08 грн., витрати з прибирання сходових кліток, 2.151 грн.; витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання. водовідведення, теплопостачання і зливної каналізації 0.29 грн.; витрати з дератизації на 1 м2 загальної площі квартири, нежитлового/житлового приміщення у будинку 0,01926866 грн.; обслуговування димових та вентиляційних каналів будинку 0,143 грн.; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання 0,34 грн.; поточний ремонт 0,11 грн.; всього собівартість послуг (без урахування податку на додану вартість) 3,49 грн.; винагорода управителя з ПДВ 0.42 грн.; всього ціна послуги в т.ч. ПДВ (п. 1.7. + п 1.8. + 20% ПДВ) 4.61 грн. за один квадратний метр загальної площі.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з технічними описками п.п. 1.6, 1.7 управителем та уповноваженою особою від співвласників ОСОБА_3 було підписано Додаток №3, яким передбачено кошторис та вимоги до якості послуг на управління будинком АДРЕСА_2 (з виправленими технічними описками п.п. 1.6, 1.7), з якого вбачається, що вартість за технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання становить 0.11 грн., поточний ремонт 0.70 грн., вартість інших послуг не змінювалася, і остаточна ціна послуги на утримання будинку та прибудинкової території не змінилася та становить 4.61 грн. на один квадратний метр загальної площі.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З врахуванням вищенаведеного, а також пункту 4.1 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 23 січня 2020 року, яким визначено ціну послуги з управління 4.61 грн. за один квадратний метр загальної площі, який від імені співвласників підписано уповноваженою особою ОСОБА_3 , що позивачем визнається, підпис якої на договорі свідчить про те, що мешканці багатоквартирного будинку погодилися з таким тарифом, колегія суддів приходить до висновку, що оплата за послугу з управління багатоквартирним будинком позивачу нараховувалася відповідно до умов договору, і доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції позивач зазначив про те, що йому не було відомо про підписання уповноваженою особою ОСОБА_3 додатку №3, яким передбачено кошторис та вимоги до якості послуг на управління будинком АДРЕСА_2 (з виправленими технічними описками п.п. 1.6, 1.7), на підставі якого і з врахуванням пункту 3.1 договору, яким встановлена ціна послуги з управління багатоквартирним будинком, що становить 4.61 грн. за один квадратний метр загальної площі, нараховувалася оплата за послугу з управління багатоквартирним будинком.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує неправильністю нарахування плати за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, яка, на його думку, має нараховуватися залежно від кількості мешканців квартири, а не від площі квартири.

З додатку №3, яким передбачено кошторис та вимоги до якості послуг на управління будинком АДРЕСА_2 (з виправленими технічними описками п.п. 1.6, 1.7), який є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який від імені співвласників будинку підписано уповноваженою особою ОСОБА_3 , пунктом 2.1 передбачено, що надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання, вивезення) шляхом укладення окремого договору з виконавцем послуг і розрахунок вартості надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання, вивезення) проводиться згідно з фактичними об`ємами вивезених побутових відходів на підставі актів виконаних робіт і виставлених рахунків.

На виконання п. п. 2.1 згаданого вище додатку, 02 січня 2020 року між ЛКП «Старий Львів» та ТзОВ «Грінера Україна» укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Пункт 1.1. договору передбачає, що ТзОВ «Грінера Україна», виконавець, зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів на території, яка обслуговується споживачем цих послуг, ЛКП «Старий Львів», який зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.5 Договору про вивезення побутових відходів, вартість вивозу ТПВ становить 803,74 грн. за одну тонну, в тому числі з ПДВ. У випадку затвердження нового тарифу виконкомом Львівської міської ради для виконання, вартість послуг по вивозу ТПВ згідно цього Договору змінюватиметься з моменту набрання чинності рішенням виконкому Львівської міської ради без будь-яких внесень змін до цього договору.

Розрахунки між сторонами договору проводяться на підставі рішення виконкому Львівської міської ради №675 від 04.08.2017 року «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів» та рішення виконкому Львівської міської ради від 21.06.2019 року №572 «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів у м. Львові на 2019-2023 роки», якими не передбачено обов`язок комунальних підприємств, які безпосередньо не надають послуг з вивезення твердих побутових відходів, а здійснюють лише управління багатоквартирними будинками, застосовувати передбачений рішеннями порядок розрахунків з мешканцями будинків.

Відповідно до п.1.1 додатку до рішення виконкому Львівської міської ради норма надання послуги з вивезення побутових відходів у м. Львові за 2019-2023 роки визначена у багатоквартирному будинку на одного мешканця 0,99 кг.

У вищезгаданих рішеннях не зазначено про обов`язковість їх застосування підприємствами, які не здійснюють вивезення твердих побутових відходів, підприємствами, які не надають послуги з їх вивезення, а є споживачами цих послуг, яким є ЛКП «Старий Львів».

В той же час порядок розрахунків між мешканцями (власниками) житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 та управителем, ЛКП «Старий Львів», врегульовано договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 23.01.2020 року, яким передбачено оплату цієї послуги залежно від площі квартир.

Колегія суддів погоджується з твердженнями представника відповідача, що відповідно до Законів України «Про відходи», «Про житлово-комунальні послуги, «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ЛКП «Старий Львів» є споживачем послуг, що надаються ТзОВ «Грінера Україна, та не є надавачем комунальної послуги з вивезення твердих побутових відходів мешканцям житлового будинку, а тому розрахунок оплати з їх вивезення між ЛКП «Старий Львів» та мешканцями (власниками) житлових та нежитлових приміщень, що знаходяться в управлінні підприємства, здійснюються з розрахунку одного квадратного метра загальної площі приміщення, а не від кількості зареєстрованих осіб, що передбачено ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення будинку, якщо інше не визначено договором та включає витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Пункт 3.1 додатку до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 23.01.2020 року, який є обов`язковим до виконання його сторонами, передбачає, що надання послуг з вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, утилізація) є складовою частиною послуг з утримання багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність тверджень апелянта про неправильність нарахування плати за надання послуги з вивезення твердих побутових відходів (збирання, зберігання вивезення), оскільки така правомірно нараховується відповідачем з урахуванням загальної площі квартири позивача.

Пунктом 2.3 додатку до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 23.01.2020 року, передбачено, що послуга з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 включає купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (освітлення місць загального користування, тощо), розрахунок проводиться на підставі актів виконаних робіт.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається також на те, що послуга з освітлення місць загального користування повинна розподілятись не на 8, а на 9 квартир, пропорційно до їхньої площі, оскільки розрахунок лише на 8 квартир призводить до додаткових неправомірних нарахувань, вважає, що нарахування плати за цю послугу має бути перераховано на 9 квартир.

Зі службових записок, адресованих на ім`я директора ЛКП «Старий Львів», вбачається, що станом на кінець місяця, з показників загальнобудинкового лічильника обліку електроенергії для освітлення місць загального користування, вираховувались показники квартири АДРЕСА_6 зазначеного будинку.

Тобто, показники електролічильника по квартирі АДРЕСА_6 віднімаються від показників загальнобудинкового лічильника, за яким в послідуючому щомісяця розраховується тариф для усіх споживачів за освітлення місць загального користування будинку АДРЕСА_2 .

Під час розгляду справи, судом не встановлено, що відповідачем допущено неправомірне нарахування витрат на освітлення місць загального користування за адресою АДРЕСА_2 , а твердження позивача та його представника про те, що службові записки, адресовані на ім`я директора ЛКП «Старий Львів», не відповідають дійсності, суд першої інстанції вірно залишив поза увагою, оскільки такі твердження не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами.

Згідно ч, 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача в позовній заяві про те, що вартість місячної плати за освітлення місць загального користування за місяць має становити 65-67 грн., ґрунтуються на його припущеннях.

Колегія суддів приходить до висновку, що на припущеннях ґрунтуються також твердження апелянта про те, що в квартирі АДРЕСА_5 проживають мешканці, які незаконно, несанкціоновано користуються електричною енергією, що призводить до збільшення її використання, оскільки такі, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами.

За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов вірних та обгрунтованих висновків, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду належними та допустимими доказами, а відтак вірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.02.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк