Номер провадження: 22-ц/813/2280/23
Справа № 2-2428/02
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Посилаючись на те, що рішенням суду Центрального району м. Одеси від 11 листопада 2002 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено. З 11 вересня 2002 року і по день подачі заяви виконавча служба не виконувала рішення суду. Документи були втрачені при частій зміні виконавців. При цьому, для отримання дублікату виконавчого листа виникла необхідність в поновленні строку для його пред`явлення, а тому вона звернулась до суду із вказаною заявою та просила її задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року витребувано із Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відомості про виконання судового рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2002 року по справі №2-2428/02.

Витребувано із Приморського районного суду м. Одеси відомості про виконання судового рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 листопада 2002 року по справі №2-2428/02 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та матеріали цивільної справи №2-2428/02 для розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

30 жовтня 2020 року надійшла довідка консультанту Приморського районного суду м. Одеси Гонтар І.О., з якої вбачається що витребувана справа була вилучена до знищення та знищена. Оригінал рішення від 11 листопада 2002 року та ухвала від 11 червня 2004, ухвала 18 грудня 2006 року зберігаються в архіві Приморського районного суду м. Одеси у збірнику знищених справ і матеріалів Приморського районного суду м. Одеси за 2002 рік (2-2400-2499/02). Інші відомості по цивільній справі №2-2428/02 в архіві суду відсутні.

12 листопада 2020 року від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшла заява із якої вбачається, що виконавче провадження було знищено за закінченням терміну зберігання, більш детальну інформацію щодо підстав завершення виконавчого провадження, арештів, накладених на майно боржника або виконавчих проваджень, що перебували на примусовому виконанні не надається можливим.

01 березня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року відновлено втрачене провадження у цивільній справі №2-2428/02 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в розмірі 50 635 гривень в частині:

Рішення Центрального районного суду міста Одеси (суддя Димерлій О.О.) від 11 листопада 2002 року у справі №2-2428/02, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 635 грн. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 506,35 грн;

Ухвали Приморського районного суду міста Одеси (суддя Димерлій О.О.) від 11 червня 2004 року, якою ухвалу судді Центрального районного суду м. Одеси від 18 вересня 2002 року про накладення арешту на 54/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності ООО «Стаб» - відмінити;

Ухвали Приморського районного суду міста Одеси (суддя Кічмаренко С.М.) від 18 грудня 2006 року, якою заяву ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Центрального районного суду м. Одеси від 18 вересня 2002 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 відмінити. Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3

09 липня 2021 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на заяву, в якому зазначено, що заявником не надано жодного доказу та обґрунтування про пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з поважних причин та втрати виконавчого листа.

В судовому засідання ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні заяви в зв`язку із необґрунтованістю пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що мала законні сподівання на те, що виконавчий лист перебуває на виконанні в органах ДВС, постанов державного виконавця про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа вона не отримувала, отже, не була обізнана про такі обставини, що свідчить про відсутність факту пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.На теперішній час ОСОБА_4 позбавлена можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у зв`язку із його втратою, яка відбулась не з її вини.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони про розгляд справи сповіщались належним чином та завчасно. Заявнику ОСОБА_1 та боржнику ОСОБА_2 судові повістки неодноразово надсилались на усі наявні в матеріалах справи адреси, однак поштова кореспонденція повернулась із відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як зазначено у ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням суду Центрального району м. Одеси від 11 листопада 2002 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 635 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави державний збір в розмірі 506,35 гривень.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 повідомила, що отримавши у 2002 році виконавчий лист на наступний день звернулась із відповідною заявою та виконавчим листом до виконавчої служби. З того, дня документи постійно почали зникати, та заявник декілька разів робив скан копії документів потрібних для виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявником поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до належного виконання у визначені законом строки, оскільки будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення можливості вчинення дій у визначений законом строк заявником не надано, як і не доведено, що зазначені обставини виникли об`єктивно. У зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, відсутні підстави і для видачі дублікату виконавчого листа у даній справі.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі №583/1828/17-ц, від 21 березня 2018 року у справі №6-676/10, від 10 квітня 2018 року у справі №24/234, від 24 квітня 2018 року у справі №161/1441/14-ц, від 16 серпня 2018 року у справі №6/275-08, від 26 квітня 2018 року у справі №922/6111/15, від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г, від 12 червня 2019 року у справі №2-1316/736/11,від 23 травня 2019 року у справі №5023/1702/12, від 11 листопада 2019 року у справі №5/229-04, від 21 липня 2021 року у справі №5002-11/5926-2010.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) наведено правовий висновок про те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76 - 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є доведеність втрати оригіналу виконавчого листа, в той час як можливість відновлення пропущеного процесуального строку закон пов`язує з наявністю саме поважних причин його пропуску.

Заявник ОСОБА_1 , обґрунтовуючи втрату оригіналу виконавчого листа, зазначила, що її, стягувача, не було належним чином повідомлено про завершення/припинення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу, виконавчий лист вона не отримувала, тобто, оригінал виконавчого листа було втрачено.

Питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник пов`язує із втратою виконавчого листа, однак, наведені заявником обставини не можуть вважатись поважними причинами пропущення такого строку.

З моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання (2002 рік) до 2020 року (дати звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення), стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду та знехтував своїми процесуальними правами як сторони виконавчого провадження.

Ні з 2002 року, ні після завершення виконавчого провадження стягувач ОСОБА_1 з будь-якими скаргами на неправомірні дії та/або бездіяльність державного виконавця не зверталась, ходом виконання виконавчого листа та причинами неможливості виконання судового рішення не цікавилась

Колегія суддів також ураховує, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику дізнатися про повернення виконавчого документу та пред`явити виконавчий лист до виконання у строки, визначені чинним законодавством України.

Оскільки строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив, а причини його пропуску є неповажними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про те, що, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 09 лютого 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік