Справа №443/1509/22
Провадження №2/443/127/23
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

28 лютого 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сидорак Н.Б. подала до суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 (відповідачі), у якому просить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку також зареєстровані відповідачі по справі, які не проживають у ньому з жовтня 2020 року. З 09.03.2022 у вказаному будинку були тимчасово заселені внутрішньо переміщені особи, які виїхали 30.10.2022. Місце проживання відповідачів невідоме. Відповідачі не оплачують за комунальні послуги, не несуть витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилася, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позову.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоч повідомлені про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано заяву про закриття підготовчого засідання та долучення доказів (а.с.30), заяву про розгляд справи за відсутності позивача і його представника та підтримання позовних вимог (а.с.42).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.14-15).

Ухвалою підготовчого засідання від 23.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.32).

Ухвалою від 28.02.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.44).

Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у підготовче та судове засідання по справі №443/1509/22 відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 (а.с.21, 22, 23, 36, 37, 38).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2019, зареєстрованого у реєстрі за №3473, спадкодавцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її онук ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №182466969 від 26.09.2019 та інформаційною довідкою від 28.02.2023 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія номер 3473, виданий 25.09.2019 приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області. У державному реєстрі іпотек відомості відсутні. Відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. Відомості про державну реєстрацію іншого речового права відсутні (а.с.7, 43).

Згідно з довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області від 23.11.2022 №601, у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , які там не проживають. З 09.03.2022 у вищевказаний будинок були тимчасово заселені внутрішньо переміщені особи, які постраждали через військові дії і які виїхали 30.10.2022 (а.с.8).

Актом, складеним Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області 23.11.2022, встановлено, що в житловому будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , впродовж жовтня 2020 року лютого 2022 року не проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 (а.с.9).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на даний час фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про місце їх проживання чи перебування Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області не відомо, будь-які інші дані відсутні, що вбачається з листа Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №1532 від 08.12.2022 (а.с.31).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивача перешкод у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком через зареєстроване місце проживання у ньому інших осіб, які не проживають у ньому.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон № 1871-IX).

Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями частини 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до приписів частини 2 статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 2 Закону № 1871-IX орган реєстрації виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

Згідно з вимогами пункту 6 частини 1 статті 24 Закону № 1871-IX орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведеного учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання у цьому будинку, однак не проживають у ньому з жовтня 2020 року.

Позивач, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на не те, що відповідачі з жовтня 2020 року не проживають у належному йому житловому будинку, однак зареєстровані у ньому і така реєстрація чинить йому перешкоди у розпорядженні його майном.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що такі заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються належними та допустимими доказами, які свідчать про тривалу, безперервну відсутність відповідачів за зареєстрованим місцем проживання.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, оскільки не проживають разом з ним та не пов`язані з ним спільним побутом.

Крім цього, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних фактичних даних на підтвердження наявності у відповідачів перешкод у користуванні вказаним житловим будинком чи інтересу до нього як житла.

Надати оцінку аргументам відповідачів, суд позбавлений можливості, оскільки такі ними не наведені.

На переконання суду, припинення права користування відповідачем належним позивачу житловим будинком відповідає вимозі пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що позивач, у зв`язку із збереженням за відповідачами права користування належним йому житловим будинком та реєстрації їх проживання у цьому будинку, вимушений нести додатковий тягар утримання майна.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає наведені обставини такими, що мають істотне значення, а відтак право відповідачів на користування чужим майном (житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу позивача як власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 ЦК України, тому позов слід задовольнити повністю.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за їхньою заявою, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення).

Крім цього, суд зауважує, що Закон України від 5 листопада 2021 року № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані з реєстрацією та зняттям особи із зареєстрованого місця проживання (перебування), відтак положення цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Суд зазначає, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

На підставі статей 319, 321, 383, 391, 401-403, 406 Цивільного кодексу України, статей 2, 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», статей 9, 150 Житлового кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів