Справа № 473/3758/22
РІШЕННЯ

іменем України

"09" лютого 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку

встановив

16.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 05 вересня 1996 року та зареєстровано в реєстрі за №2-2480. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0962 га для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності ІІІ-МК №020958 належить попередньому власнику будинку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не переоформила на себе, під час укладення договору дарування житлового будинку, зазначену земельну ділянку.

Посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку та до неї повинно перейти право власності на земельну ділянку, що надана для його обслуговування, але вона позбавлена можливості набути право власності на земельну ділянку, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20.12.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області не з`явився від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, вирішення справи залишають на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 05 вересня 1996 року та зареєстровано в реєстрі за №2-2480. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0962 га для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності ІІІ-МК №020958 належить попередньому власнику будинку ОСОБА_2 .

Також було встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 видане 21.05.2001 року).

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч.І.ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до вимог ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю разом з цим переходило і право власності або право користування земельною ділянкою, що посвідчувалися місцевими радами народних депутатів.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно- правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати cт. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження.

Таким чином до ОСОБА_1 перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Суд враховуючи неможливість зареєструвати належне право власності на земельну ділянку, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, вважає за можливе визнати право власності за позивачем на земельну ділянку, що необхідна для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0962 га, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар