Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/735/23
Номер провадження2/711/748/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 липня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом адвоката Різник Вікторії Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Різник В.П. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Черкаси помер ОСОБА_3 , про що 29.06.2017 року складено актовий запис №1750, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 08 жовтня 2015 року ОСОБА_3 зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповів позивачці ОСОБА_1 земельну ділянку, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 020010215, що розташована за адресою с.Зелена Діброва, Городищенський р-н, Черкаська обл.. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка кадастровий номер 020010215, за адресою с.Зелена Діброва, Городищенський р-н, Черкаська обл.

Вказує, що дізнавшись у листопаді 2022 року про наявність заповіту на своє ім`я, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Горбача В.П., яким було надано Витяг зі Спадкового реєстру №70509860 від 03.11.2022 (заповіти/спадкові договори) та Витяг зі Спадкового реєстру №70509853 від 03.11.2022 (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину. Згідно з зазначеними витягами наявний чинний заповіт складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 19 вересня 2017 року Другою черкаською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , а 09.07.2020 року видано свідоцтво про право на спадщину.

Також позивачка зазначила, що являючись спадкоємцем за заповітом, 29.11.2022 року звернулася до Другої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак постановою нотаріуса, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 24.12.2017 року, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду для визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Також позивачка вказує, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, оскільки вона не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, а взагалі проживала в іншому наведеному пункті, не перебувала зі спадкодавцем у родинних відносинах, не є спадкоємцем за законом, нотаріус не повідомила про заведення спадкової справи та не викликав її, а тому об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту. Спадкодавець ОСОБА_3 ніколи не говорив позивачці про те, що він склав заповіт на її ім`я.

На підставі викладеного, просить встановити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох місяців після набрання рішення законної сили.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

15 травня 2023 року ухвалою суду витребувано з Другої черкаської державної нотаріальної контори завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 ..

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Різник В.П.. не з`явилися, разом з тим, до початку розгляду справи адвокатом подано заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, на підставі обґрунтування, наведеного у позові та з урахуванням доказів, які додані до позовної заяви. Проти винесення заочного іення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Причину неявки суду не повідомила.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України.

Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 8 жовтня 2015 року у м.Шпола Черкаської області складено Заповіт відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповів належну йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧР №048028, виданого Городищенською районною державною радою09 вересня 2004 року, земельну ділянку площею 2.1502 га., яка розташована за адресою с.Зелена Діброва, Городищенського району, Черкаської області, цільове призначення якої для введення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 020010215 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до матеріалів, наданих на виконання ухвали суду від 15 травня 2023 року, нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.09.2017 року була заведена спадкова справа №436/2017, за заявою ОСОБА_2 .

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70509860 від 03.11.2022, наявний чинний заповіт, складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 08.10.2015 приватним нотаріусом Горбач В.П., номер в реєстрі нотаріальних дій 1798, номер у Спадковому реєстрі 58039184.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70509853 від 03.11.2022, 19 вересня 2017 року Другою черкаською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , номер у Спадковому реєстрі: 61242974, номер у нотаріуса: 436/2017.

09 липня 2020 року видано свідоцтво про право на спадщину, номер у Спадковому реєстрі: 66088385, номер в реєстрі нотаріальних дій: 1-1768.

За даними довідки № 17773-01-10, виданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» від 29.11.2022, разом із померлим ОСОБА_3 , на день його смерті були зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою нотаріуса Другої державної нотаріальної контори 01 грудня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 3.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п. 3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17).

Як визначено п. 3.18 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Аналізуючи зібрані по справі докази у контексті наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, враховуючи що вона, не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, не перебувала зі спадкодавцем в родинних відносинах, не є спадкоємцем за законом, а тому нотаріус і не повідомляв про заведення спадкової справи та не викликав її.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки встановлено, що позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .. Отже, слід встановити ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис №1750).

На думку суду, зазначене рішення є справедливим, таким, що не суперечить положенням діючого законодавства та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб.

Враховуючи зазначені вище обставини та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги адвоката Різник Вікторії Павлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , 18 жовтня 1982 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1750.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Р. В. Демчик