Справа № 449/1194/21 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/842/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Перемишлянської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 1,2091 га, відповідно до державного акту серії ІІ-ЛВ №022821 від 29.11.1999 року, яка розташована на території колишньої Подусільнянської сільської ради Перемишлянського району Львівської області та була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7 , якій на праві приватної власності, відповідно до державного акту серії ІІ-ЛВ №022821 від 29.11.1999 року, належала земельна ділянка, площею 1,2091 га, розташована на території колишньої Подусільнянської сільської ради Перемишлянського району Львівської області і була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_8 , проте, в нотаріальну контору вона не зверталась, оскільки через втрату оригіналу правовстановлюючого документа на вказане вище спадкове майно, не змогла б оформити прийняття у спадщину земельної ділянки, хоча фактично вступила у володіння спадковим майном, так як проживала разом з батьками, а після їх смерті обробляла та засаджувала земельну ділянку і збирала з неї урожай.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на спадкове нерухоме майно: земельну ділянку, загальною площею 1,2091 га, відповідно до державного акту серії ІІ-ЛВ №022821 від 29.11.1999 року, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Перемишлянської міської ради (колишньої Подусільнянської сільської ради Перемишлянського району) Львівської області.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_10 , просила його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням порушено її право на належну частку в спадковому майні, оскільки суд, не встановивши кола усіх спадкоємців та не залучивши її до участі у справі, незаконно визнав лише за позивачкою право власності на усе спадкове майно, позаяк, вона (апелянт) у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (після ухвалення судом першої інстанції рішення), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Перемишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 13.01.2022 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як правонаступників позивача ОСОБА_3 .

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи підлягає захисту в судовому порядку.

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно із статтею 1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

З витребуваних апеляційним судом матеріалів спадкової справи, заведеної Перемишлянською державною нотаріальною конторою 24.03.2017 року після смерті ОСОБА_7 (а.с.124-129), встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт від її імені не посвідчувався, на момент смерті постійно проживала в с. Подусільня Перемишлянського району Львівської області.

На день смерті ОСОБА_7 , разом із нею проживав її чоловік ОСОБА_8 , який 24.03.2017 року подав у Перемишлянську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Зокрема, зазначав, що на день смерті дружини залишилось спадкове майно: земельна ділянка (пай), площею 1,2091 га на території Подусільнянської сільської ради, згідно державного акту.

Отже, згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_8 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.117 зворот), не оформивши спадщини після смерті своєї дружини.

Позивач ОСОБА_3 та апелянт ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.11-12, 20-21).

З витребуваних апеляційним судом матеріалів спадкової справи, заведеної Перемишлянською державною нотаріальною конторою 21.11.2019 року після смерті ОСОБА_8 (а.с.112-120), встановлено, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 до Перемишлянської державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк подали: позивач ОСОБА_3 21.11.2019 року (а.с.113) та апелянт ОСОБА_1 17.12.2019 року (а.с.118 зворот).

Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій в матеріалах спадкової справи немає і такої позивачем не надано суду.

Отже, позивач ОСОБА_3 та апелянт ОСОБА_1 у встановлений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_8 , який, в свою чергу, є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_7 , а тому і позивач, і апелянт відносяться до однієї черги спадкоємців за законом спадкоємців першої черги за законом, відтак, вони обоє мають право успадкувати майно, яке залишилось після смерті їхніх батьків, а отже, правових підстав для визнання права власності на спадкове майно лише за позивачем немає, як і немає підстав для безспірного висновку про втрату (відсутність) правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно та про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у позасудовому порядку.

Таким чином, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси апелянта, не залучивши її до участі у справі, та всупереч вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України прийняв визнання позову, яке порушує права апелянта, і, до того ж, відповідачем Перемишлянською міською радою, яка не є належним відповідачем у спірних правовідносинах.

З наведених вище мотивів та підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_11 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та стягнення з останніх у рівних частинах понесених апелянтом судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн., тобто по 454 грн. з кожного із них, як це передбачено статтею 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, площею 1,2091 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту серії ІІ-ЛВ №022821 від 29.11.1999 року, яка розташована на території Перемишлянської міської ради (колишня Подусільнянська сільська рада Перемишлянського району Львівської області), відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі по 454 гривень з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 28 липня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич