Ухвала

19 січня 2023 року

місто Київ

справа № 465/1710/15-ц

провадження № 61-12576ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Галичина», Публічне акціонерне товариство «Ковельмолоко», ОСОБА_2 , Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») у березні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,треті особи: Приватне акціонерне товариство «Галичина» (далі - ПрАТ «Галичина»), Публічне акціонерне товариство «Ковельмолоко», ОСОБА_2 , Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитними договорами від 20 березня 2013 року № 151213К8, від 21 серпня 2008 року № 151407К37 та від 25 червня 2008 року № 151208К34, укладеними в рамках генеральної кредитної угоди від 20 березня 2013 року № 151213N2 у розмірі 4 290 481, 12 дол. США, що станом на 04 березня 2015 року згідно з курсом Національного банку України складає 106 492 564, 53 грн та 1 181 120, 84 грн, посилаючись на договір поруки від 25 березня 2013 року № 151213Р13.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 03 липня 2018 року Франківський районний суд м. Львова задовольнив позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договорами кредиту у сумі 4 290 481, 12 дол. США, що станом на 04 березня 2015 року згідно з курсом Національного банку України складає 106 492 564, 53 грн та 1 181 120, 84 грн.

Постановою від 02 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд частково задовольнив апеляційні скарги ПрАТ «Галичина» та ОСОБА_1 , рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року змінив у частині визначення розміру заборгованості станом на 04 березня 2015 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за кредитними договорами від 20 березня 2013 року № 151213К8, від 21 серпня 2008 року № 151407К37 та від 25 червня 2008 року № 151208К34, укладеними в рамках генеральної кредитної угоди від 20 березня 2013 року № 151213N2.

Суд виклав другий абзац резолютивної частини рішення суду першої інстанції у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України (м. Київ, вул. Горького, 127, ) заборгованість за кредитними договорами від 20 березня 2013 року № 151213К8 в рамках генеральної кредитної угоди від 20 березня 2013 року № 151213N2 станом на 04 березня 2015 року в розмірі 403 209, 14 дол. США, що еквівалентно 10 007 916, 16 грн та 1 358 991, 55 грн;

За кредитним договором від 21 серпня 2007 року № 151407К37 в рамках генеральної кредитної угоди від 20 березня 2013 року № 151213N2 станом на 04 березня 2015 року заборгованість становить 2 263 786, 68 дол. США, що еквівалентно 56 188 674, 97 грн та 2 915 360, 56 грн;

За кредитним договором від 25 червня 2008 року № 151208К34 в рамках генеральної кредитної угоди від 20 березня 2013 року № 151213N2 станом на 04 березня 2015 року заборгованість становить 1 357 399, 73 дол. США, що еквівалентно 33 885 021, 81 грн та 1 792 675, 34 грн.

Всього до стягнення підлягає 4 024 395, 55 дол. США, що еквівалентно 99 981 612, 94 грн та 6 067 027, 45 грн пені за несвоєчасне погашення боргу».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 12 грудня 2022 року з використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 21 грудня 2022 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявникам строк для усунення її недоліків.

ОСОБА_1 04 січня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження дати отримання ним копії постанову суду апеляційної інстанції.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначив підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник, наполягаючи на тому, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження судових рішень визначив те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18, щодо правил застосування положень частини першої статті 559 ЦК України.

- (2) суд апеляційної інстанції вийшов за межі вимог позову.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року.

Заявник зазначив, що постанова Львівського апеляційного суду ухвалена 02 листопада 2022 року, копію постанови суд апеляційної інстанції йому не надсилав, із повним текстом цього судового рішення заявник ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень. На підтвердження цього факту надано копію листа Львівського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року № 465/1710/15-ц/35847/2022.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Франківського районного суду м. Львова цивільну справу № 465/1710/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Галичина», Публічне акціонерне товариство «Ковельмолоко», ОСОБА_2 , Кабінет Міністрів України, Генеральна прокуратура України, про стягнення заборгованості.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак