Справа № 148/2030/20
Провадження № 22-ц/801/142/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокуСправа № 148/2030/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

за участю секретаря Михайленко А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Тульчинська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.10.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Ковганича С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кинашівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_2 , за якою відповідно до Розділу V Земельно-кадастрової книги № 3 підприємств, установ , організацій, колгоспників с. Нестерварка під номером 51 рахувалась присадибна земельна ділянка особистого користування, площею 0,50 га. Протоколом засідання виконавчого комітету Кинашівської сільської ради № 6 від 15.05.1996 року було дозволено списати з ОСОБА_2 на його користь земельну ділянку, площею 0,3 га, розташовану по АДРЕСА_1 . Згідно Книги №4 реєстрації заяв грромадян, яким безкоштовно передано земельні ділянки ,під №824 зазначена ОСОБА_2 , якій безкоштовно передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Протоколом засідання комісії Кинашівської сільської ради від 03.08.2006 з приводу розгляду земельного спору між ним і ОСОБА_3 , встановлено, що за ним закріплені земельна ділянка площею 0,3 га та земельна ділянка покійної ОСОБА_2 , площею 0,2 га, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішенням 11 сесії 5 скликання Кинашівської сільської ради Тульчинського району від 23.11.2007 року, згідно план-схеми до вищевказаного протоколу засідання комісії, встановлено межові знаки на належних йому та ОСОБА_3 земельних ділянках, розташованих по АДРЕСА_1 по фактичному користуванні: закріплено за ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,3075 га біля його житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0610 га біля успадкованого житлового будинку по АДРЕСА_1 та закріплено за ним земельну ділянку, площею 0,3111 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства , розташовану по АДРЕСА_1 .

Рішенням Тульчинського районного суду від 26.12.2014 року у цивільній справі №148/3035/14-ц, вищевказане рішення сільської ради в частині закріплення за ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,3075 га по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0610 га по АДРЕСА_1 , визнано недійсним.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.01.2016, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2016, за ним визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок, загальною площею 40 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., з вхідним майданчиком позначеним літерою «а», сараєм позначеним літерою «Б», погребом позначеним літерою «П» і спорудами 1-4, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1,9265 га, що розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та майновий пай члена ПСП «Україна» с. Кинашів Тульчинського району у розмірі 2598 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.02.2017 вищевказане рішення Тульчинського районного суду та ухвала Апеляційного суду Вінницької області залишені без змін.

Рішенням Тульчинського районного суду від 12.02.2019 ,залишеного без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.05.2019, позивачу відмовлено у визнанні права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,2 га, по АДРЕСА_1 . Постановою апеляційного суду встановлено, що оскільки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,2 га, то до нього відповідно до ст. 1218 ЦК України перейшло право на завершення приватизації цієї земельної ділянки.

20.08.2019 він звернувся до Кинашівської сільської ради з проханням розглянути питання щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі, проте листом №689 від 16.09.2019 сільська рада відмовила йому у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж цієї земельної ділянки в натурі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2020 визнано протиправною бездіяльність Кинашівської сільської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду його заяви від 20.08.2019 про надання дозволу на виготовлення технічної документації вищевказаної земельної ділянки. Зобов`язано Кинашівську сільську раду повторно розглянути його заяву та прийняти мотивоване рішення з урахуванням окреслених у рішенні висновків, та правової оцінки суду.

Рішенням Кинашівської сільської ради 47 сесії 7 скликання №574 від 06.11.2020 йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації вказаної земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на ст.1216, 1218, 1225 ЦК України, п. "г" ч.1 ст.81, 125, п. "а" ч.3 ст.152, абзац 2 п.1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, просив суд визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,20 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , з якої: 0,0588 га та 0,1412 га, і право на отримання правовстановлюючого документа на право власності на цю земельну ділянку.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.03.2021 до участі у справі в якості правонаступника Кинашівської сільської ради залучено Тульчинську міську раду.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.10.2022 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовільнити у повному обсязі. Вказав, що відмовивши йому у задоволенні позову, суд порушив вимоги ст. 125 ЗК України, якою встановлено що у випадку , якщо спадкодавець розпочав процедуру приватизації то спадкоємці мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації та отримання державного акту про право власності на землю.

Висновок суду про передчасність заявлених ним позовних вимог через не вичерпання ним всіх законних можливостей для завершення процедури приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючого документу на неї у досудовому порядку, є безпідставним та суперечить ст. 125 ЗК України. Крім того, суд не взяв до уваги постанову Верховного суду від 06.08.2021 у справі №370/1854/20, у якій доводи касаційної скарги позивача про те, що перед зверненням до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки вона не зверталась до органу місцевого самоврядування з заявою про завершення такої процедури та не отримувала відмову, були відхилені.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.01.2016 у справі №148/2076/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2016 року, встановлено факт того , що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , являлась тіткою ОСОБА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на її спадкове майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1,9265 га, розташовану на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області та майновий пай члена ПСП «Україна» с. Кинашів Тульчинського району, у розмірі 2598 грн. (Т. 1 а.с.10-12).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.02.2019 у справі №148/1855/17, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.05.2019 року, за позовом ОСОБА_1 визнано незаконним та скасовано рішення 16 сесії 7 скликання Кинашівської сільської ради №219 від 12.05.2017 «Про внесення змін до рішення 11 сесії, 5 скликання від 23.11.2007 «Про розгляд звернення жителя с. Нестерварки ОСОБА_1 »».У задоволенні позовних вимог до Кинашівської сільської ради про визнання за ним права власності порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,2 га по АДРЕСА_1 - відмовлено.

При цьому, постановою Вінницького апеляційного суду від 16.05.2019 року встановлено , що оскільки ОСОБА_2 за життя набула право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,2 га, на підставі статті 17 ЗК України 1990 року та Декрету від 26 грудня 1992 року № 15-92, то відповідно до статті 1218 ЦК України до ОСОБА_1 у порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації цієї земельної ділянки відповідно до статті 1218 ЦК України ( Т.1 а.с.49)

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №120/3584/19-а, що набрало законної сили 28.08.2020 року, визнано протиправною бездіяльність Кинашівської сільської ради у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на встановлення меж земельної ділянки в натурі та зобов`язано Кинашівську сільську раду повторно розглянути зазначену заяву ОСОБА_1 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням окреслених у рішенні висновків, та правової оцінки суду (Т. 1 а.с.51)

11.04.2019 між ОСОБА_4 та ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" був укладений договір №2019 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (Т. 1 а.с. 138).

Рішенням 47 сесії 7 скликання Кинашівської сільської ради №574 від 06.11.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення вказаної технічної документації на вищевказану земельну ділянку (Т. 1 а.с. 52).

Додатковою угодою від 23.12.2021,укладеною ОСОБА_1 і ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" було продовжено дію договору від 11.04.2019 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі терміном до 23.06.2022 (Т.1 а. с. 159).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що на підставі рішення Кинашівської сільської ради 47 сесії 7 скликання №574 від 06.11.2020, яким позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації спірної земельної ділянки з метою передачі останньої в його власність, позивач розпочав процедуру приватизації цієї земельної ділянки та замовив виготовлення технічної документації. В той же час, позивач ОСОБА_1 не надав суду допустимих, достовірних і достатніх доказів наявності у нього перешкод для завершення процедури приватизації земельної порядку у досудовому порядку. Оскільки позивач не вичерпав всіх законних можливостей завершити після смерті ОСОБА_2 процедуру приватизації з метою отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку в досудовому порядку, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку з відсутністю спору ,тобто не доведенням позивачем фактів порушення відповідачем його прав .

Доводи апеляційної скарги про невідповідність ст. 125 ЗК України висновку суду, про те, що позивачем не вичерпано всіх законних можливостей завершити процедуру приватизації спірної земельної ділянки в досудовому порядку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата спадкоємцем , проте не завершена в досудовому порядку з невідомих суду причин.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в ред. на час відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України (в ред. на час відкриття спадщини) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, зокрема, що перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акту на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець ОСОБА_4 не отримувала документу, що посвідчує право власності її на спірну земельну ділянку, а тому остання не могла перейти до спадкоємців в порядку спадкування.

Разом із тим , рішенням апеляційного суду (Т. 1 а.с. 49) встановлено ,що ОСОБА_4 за життя на підставі статті 17 ЗК України 1990 року та Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 набула право на приватизацію земельної ділянки, площею 0,20 га, що рахувалась за її погосподарським номером, що підтверджувалось обставиною наявності запису про неї у Книзі реєстрації №4 заяв громадян ,яким передавались земельні ділянки у власність і, таким чином, спадкодавиця розпочала згідно чинного законодавства процедуру її приватизації.

Згідно із абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавиці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а тому усі права позивача на завершення приватизації перейшли до спадкоємця- позивача ОСОБА_1 .

Оскільки до складу спадщини входить набуте за життя майнове право спадкодавиці ОСОБА_2 на приватизацію земельної ділянки, площею приблизно 0,20 га, яка рахувалась за її погосподарським номером на підставі статті 17 ЗК України 1990 року та Декрету від 26 грудня 1992 року № 15-92, відтак вказане майнове право переходить і до її спадкоємців . Тобто , до позивача як до одного із спадкоємців померлої перейшло у порядку спадкування майнове право на завершення приватизації спірної земельної ділянки відповідно до статті 1218 ЦК України.

Рішенням Кинашівської сільської ради 47 сесії 7 скликання №574 від 06.11.2020 позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

На підставі цього рішення позивач продовжив процедуру приватизації спірної земельної ділянки .

Разом із тим, після цього позивач не надав суду допустимих , достовірних і достатніх доказів не визнання і порушення відповідачем його права як спадкоємця на завершення приватизації, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки не надав суду доказів замовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ,дозвіл на яку йому надано відповідачем 06.11.2020 року ; надання вказаної документації для затвердження і відмови органу місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації і державної реєстрації спірної земельної ділянки за спадкоємцем ,тобто не довів суду наявність спору,

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову через не вичерпання позивачем всіх дій для завершення процедури приватизації і отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку в досудовому порядку, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги постанову Верховного суду від 06.08.2021 у справі №370/1854/20, є безпідставними, оскільки обставини у тій цивільній справі є відмінними від обставин у даній справі. позивач не звертався до органу місцевого самоврядування з заявою про завершення процедури приватизації земельної ділянки, тоді як у даній цивільній справі рішенням органу місцевого самоврядування позивач отримав дозвіл на виготовлення технічної документації і вже навіть таку документацію замовив, що свідчить про відсутність у позивача перешкод завершити процедуру приватизації земельної ділянки у досудовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги правильні висновки суду не спростовують і не впливають на законність прийнятого судом рішення та додаткового рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки підстави для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення суду не наведені , рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.10.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.