Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 754/5293/22

Номер провадження: 2/511/55/23

01 березня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Явдощук Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом ТОВ «КАРДСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Деснянського районного суду міста Києва надійшов вищевказаний позов за підсудністю.

Стислий виклад позиції позивача.

28 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» (далі позивач) та ОСОБА_1 (далі відповідач) було укладено кредитний договір № 181228-001.

Відповідно до змісту вказаного кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в рамках кредитної лінії у розмірі 9 909,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит.

Однак, відповідач своїх зобов`язань за договором належчим чином не виконує протягом тривалого строку, внаслідок чого станом на 16 лютого 2022 року у нього виникла заборгованість у розмірі 19 620,11 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 850,35 гривень, прострочена заборгованість за процентами 10 434,15 гривень, строкова заборгованість за штрафами 4 335,61 гривень.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідача адвокат Тимошенко Андрій Володимирович (далі представник відповідача) надіслав на адресу суду додаткові пояснення по справі, відповідно до яких просив задовольнити позов в частині стягнення 4 850,35 гривень (прострочена заборгованість за тілом кредиту), а в частині стягнення заборгованості за процентами та штрафами просив відмовити, оскільки ОСОБА_1 з 14 березня 2022 року призвано на військову службу.

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Рішенням Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року (справа № 521/12726/16-ц) було визнано, що штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 306/1157/15-ц, та від 10 січня 2019 року по справі № 327/353/16-ц.

Процесуальні дії у справі.

26 липня 2022 року Деснянським районним судом міста Києва вказану цивільну справу передано за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області (а.с. 32-33).

12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 42-43).

07 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Тимошенко Андрія Володимировича про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с. 84).

01 лютого 2023 року повернуто відзив представнику відповідача без розгляду (а.с. 112-113).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 181228-001 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, позивач надав відповідачу кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 9 909,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором.

Положення пункту 4.1 Договору визначають, що за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені в Графіку платежів (розділ 5). Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом.

Згідно пункту 4.2. Договору реальна річна процентна ставка становить 77,81 відсотків річних (а.с. 7).

Пункт 7.2. Договору регламентує, що у разі порушення позичальником (відповідачем) виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим Договором, він зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник оплачує штраф у розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості (а.с. 9).

Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 181228-001 від 16 лютого 2022 року, станом на 16 лютого 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «КАРДСЕРВІС» за кредитним договором № 181228-001 від 28 грудня 2018 року складає 19 620,11 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 850,35 гривень, прострочена заборгованість за процентами 10 434,15 гривень, строкова заборгованість за штрафами 4 335,61 гривень.

З копії військового квитка відповідача вбачається, що останього призвано на військову службу 14 березня 2022 року, та наразі він проходить військову службу у Збройних Силах України.

Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом встановлено, що 28 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 181228-001 (далі Договір).

Позивач за вказаним кредитним договором свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідач порушив свої зобов`язання, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2.1. Договору строк дії договору становить з 28 грудня 2018 року по 28 вересня 2019 року.

Згідно пункту 2.3. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до 28 вересня 2019 року, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Цим Договором (а.с. 7).

Отже, позичальник та кредитодавець встановили строк діє кредитного договору до повного повернення коштів.

Згідно п.2.2 Договору, кредит надається по продукту 10 платежів.

Згідно п. 4.2. Договору, реальна річна процентна ставка становить 77,81 % річних.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі порушення Позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту тп/або процентів за цим Договором, він зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник оплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми. У такому разі Позичальник зобов`язаний заплатити на користь Кредитодавця нарахований штраф до завершення дії договору.

Таким чином, сторонами кредитного договору було погоджено умови надання кредиту, його повернення, сплати відсотків за його користування та штрафу у випадку невиконання зобов`язання.

З матеріалів справи встановлено, що позивач направлял відповідачу досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості від 19 квітня 2022 року.

Велика Палати Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

При цьому, суд відхиляє аргументи представника позивача адвоката Тимошенко Андрія Володимировича в частині стягнення простроченої заборгованості за процентами та строкової заборгованості за штрафам, оскільки відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу.

З копії військового квитка, а також додаткових пояснень вбачається, що відповідач почав проходити військову службу з 14 березня 2022 року, раніше у Збройних Силах України не служив.

Позивач просить стягнути заборгованість з відповідача станом на 16 лютого 2022 року, тобто в період, коли положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не розповсюджувалась на відповідача.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 81, 141, 178, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «КАРДСЕРВІС» (адреса юридичної особи: вулиця Є. Коновальця, 36/Д, 7) суму заборгованості за кредитним договором № 181228-001 від 28 грудня 2018 року, яка становить 19 620,11 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 850,35 гривень, прострочена заборгованість за процентами 10 434,15 гривень, строкова заборгованість за штрафами 4 335,61 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «КАРДСЕРВІС» (адреса юридичної особи: вулиця Є. Коновальця, 36/Д, 7) сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРДСЕРВІС», адреса юридичної особи: вулиця Є. Коновальця, 36/Д, 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя А. В. Ільяшук