Справа № 524/5016/22
Провадження №2/524/287/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Топчій Т.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Разом з позивачкою в квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 , який тривалий час з 2019 року у квартирі не проживає та добровільно змінив місце проживання. На сьогоднішній час вона позбавлена можливості розпорядитись своєю власністю у будь-який спосіб. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання вказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не з`явилася, представник подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.07.2013 року серії ВТІ № 559151 за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З Довідки про реєстрацію місця проживання № 8778 від 19.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 1ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем виконано всі можливі та передбачені законом умови для добровільного зняття з реєстрації відповідачів.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення (ч.1ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст.2,4,12,76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не проживає в квартирі, належній позивачу, понад один рік, суд дійшов висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування приміщенням.

Вирішуючи позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою, суд виходить з того, що повноваження реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання до компетенції суду не належать.

Такі повноваження віднесені до компетенції органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Відповідно до ст.7Закону України «Про свободупересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання особи,крім інших підстав здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, визнання в судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.3-5,7-13,17,43,49,76-81,141,258,262,264,265,268,280,352-353 ЦПК України; ст.ст.317,329,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.3,7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Гончаренко