Справа № 522/8601/22
Провадження № 2/947/590/23
08.02.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,
13.07.2022 року АТ "Альфа-Банк" звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача та користь позивача заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №2008/694-Ф03.9/129 від 01.07.2008 року, в розмірі 438446,26 грн., яка складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 125233,17 грн., та суми заборгованості за інфляційними витратами - 313213,09 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі - 6576,69 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2022 року справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В.
Ухвалою від 28.09.2022 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В.
Ухвалою суду від 18.01.2023 року здійснено замінупозивача Акціонерне товариство "Альфа-Банк" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Сенс Банк".
Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В позовних вимогах позивач посилається на те, що 01.07.2008 року АКБСР УКРСОЦБАНК та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №2008/694-Ф03.9/129, відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 131000,00 дол. США. Позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. В результаті порушення умов договору відповідач станом на 31.01.2022 року має прострочену заборгованість в розмірі 438446,26 грн., а саме: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 125233,17 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами 313213,09 грн. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв щодо розгляду справи до суду не надав.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
01.07.2008 року АКБСР УКРСОЦБАНК та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту №2008/694-Ф03.9/129, відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 131000,00 доларів США зі сплатою 13,50 процентів річних та комісій в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною.
Договором визначено порядок погашення Кредиту з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30.06.2028 року (включно) на умовах, визначених цим Договором.
Як вбачається з матеріалів справи, АКБСР УКРСОЦБАНК виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу.
Вказаною додатковою угодою встановлено новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за Договором, а саме до 30.06.2032 року.
Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконував, в результаті чого у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Антипової Л.О. від 17.11.2011 року по справі №6-5018/11 видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 01.04.2011 року.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 31.01.2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 438446,26 грн., з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 125233,17 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами 313213,09 грн.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що дострокове стягнення кредитної заборгованості на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 01.04.2011 року не позбавляє позивача прав, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин, враховуючи невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі викладеного, з урахуванням ненадання відповідачем відзиву на позов, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 158, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України ст. ст. 11, 509, 525, 526, 549, 623, 624, 625 ЦК України, суд, -
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Васильків О.В.