Єдиний унікальний номер 725/5344/22
Номер провадження 2/725/739/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що внаслідок ДТП, яке мало місце 10.02.2022 року о 14 год. 10 хв,. водій ОСОБА_2 керуючи трактором марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом по вул.Головна в селі Годилів Чернівецького району, Чернівецької області не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого стріла трактора впала на належний йому транспортний засіб, у зв`язку із чим його автомобіль отримав механічні ушкодження, а саме пошкоджено дах автомобіля, розбито вітрове скло, дзеркало салону, плафон освітлення, вийшов з ладу блок електроніки розташований в салоні в місці пошкодження даху, а також через перенавантаження автомобіля вагою стріли трактора вийшли з ладу елементи ходової частини.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.04.2022 року, ОСОБА_2 , який керував трактором БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП, яка мала місце 10.02.2022 року о 14 год. 10 хв. в с.Годилів по вул..Головній, Чернівецького району,Чернівецької області, та в результаті якої було пошкоджено його автомобіль марки «Mercedes-Benz GLK250», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/3582-АВ від 31.05.2022 року, виготовленого експертом ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 163 926 грн. 58 коп., а вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу становить 81 657 грн. 83 коп.

При цьому, на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як особи, яка правомірно експлуатує забезпечений транспортний засіб марки трактор БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ПрАТ «УПСК», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AТ / 0488992, згідно якого розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю - складає 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - складає 130 000 грн.

З метою отримання страхового відшкодування, ним 11.02.2022 року надіслано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, однак його звернення було проігнороване. В подальшому, він повторно, а саме 27.05.2022 року звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою, в якій просив провести правильний та справедливий розрахунок належного йому страхового відшкодування.

Разом з тим, станом на момент звернення до суду з даним позовом, страхова компанія жодним чином на його заяви не відреагувала та не здійснила виплати страхового відшкодування, хоча за змістом ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний протягом 15 днів прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або ж про відмову у такій виплаті та направити відповідне письмове повідомлення, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Оскільки відповідач у встановлений не прийняв відповідного рішення та не здійснив виплату страхового відшкодування, вважає, що останній має нести цивільно-правову відповідальність за невиконання вказаного зобов`язання.

Також вказував, що страхова компанія повинна йому відшкодувати лише частину завданої йому шкоди у розміоі 79 567 грн.83 коп., іншу частину завданої шкоди повиненно відшкодувати АТ «Чернівціобленерго», оскільки на момент ДТП, а саме 10.02.2022 року, водій трактора ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Чернівціобленерго» та виконував свої трудові обов`язки водія, та транспортний засіб марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 належав даному підприємстві на праві власності.

Таким чином вважає, що АТ «Чернівціобленерго», як власник джерела підвищеної небезпеки та роботодавець водія, винного у ДТП повинні відшкодувати матеріальну шкоду, завдану йому пошкодженням його транспортного засобу, у розмірі 84 358 грн. 75 коп.

Крім того зазначав, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, у зв`язку із пошкодженням його автомобіля він втратив душевний спокій, погано спить, постійно нервує з приводу необхідності ремонту автомобіля та нестачі коштів на його відновлення, а тому просив стягнути з АТ «Чернівціобленерго» завдану йому моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідачів на його користь страхове відшкодування у сумі 79 567 грн. 83 коп.; майнову шкоду у розмірі 84 358 грн. 75 коп., а також замвдану моральну шкоду у розмірі 6 000 грн. та понесені судові витрати.

На вказану позовну заяву, представник АТ «Чернівціобленерго» подав письмовий відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача стосовно відшкодування шкоди у заявленому розмірі є безпідставними та такими, що виставлені без наміру оцінити обставини справи в цілому та наявність вини кожного із учасників ДТП, а також причинно-наслідковий зв`язок. Щодо заявлених позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, зазначав, що матеріали справи не містять жодного доказу, які б підтверджували, що з боку АТ «Чернівціобленерго» були дії або бездіяльність, які б могли пригнічувати спокій позивача, а тому вважає, що вимога відшкодування моральної шкоди є такою, що не підлягає задоволенню. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

03.11.2022 року представником ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подано письмовий відзив на позовну заяву, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, та вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Зокрема зазначав, що страховою компанією було проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 20552 грн. 07 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. При цьому, позивачем ні страховій компанії, ні суду не було надано жодного доказу на підтвердженя проведення відновлювального ремонту, а також документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, тому підстави для здійснення виплати страховиком суми відшкодуваня із врахуванням розміру ПДВ відсуті.

Крім того, розрахунок суми відшкодування страховиком проведено на підставі відповідного звіту про визначення вартості збитків, спичинених пошкодженням ТЗ й відповідно страхова компанія не погоджується із доводами позивача щодо наявності інших скритих дефектів, які не були враховані при здійсненні страхового відшкодування, оскільки докази пошкодження внаслідок ДТП ходової частии транспортного засобу та електроблоку відсутні.

У судовому засіданні предстиавник позивача Байцар І.Б. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представники відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Зазначала, що 11.04.2022 року представником страхової компанії було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак НОМЕР_3 для проведення експертизи, тому вважає, що підстави для виплати відшкодування на підставі наданого позивачем висновку у ПрАТ «УПСК» відсутні. Також, вказала, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» в судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав викладених у письмовому відзиві й відповідно вказала, що відшкодування завданої шкоди покладається на особу, яка її завдала та з вини зазначеної особи, а враховуючи те, що відсутні підстави стверджувати про те, що ДТП сталося лише з вини водія трактора, адже постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області встановлено лише факт порушення Правил дорожнього руху та притягнено до адміністративної відповідальності, проте не встановлює наявність виключної вини у даному ДТП, а тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди суду пояснила, що вона 10.02.2022 року перебувала за кермом пошкодженого транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак НОМЕР_3 та їхала зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, по телефону не розмовляла. При цьому зазначала, що на узбіччі дороги стояв кран, будь-які аварійні знаки чи загородженя було відсутнє. Наближаючись до місця дороги, де знаходився кран, вона побачила як останній різко здав назад та при рухі заднім ходом з крану впала стріла на лобове скло її автомобіля, внаслідок чого було пошкоджено дах автомобіля, скло та електроблок в автомобілі. В подальшому, вона зателефонувала до брата, який їхав попереду, та повідомила, що відбулося ДТП, викликали працівників поліції, і також повідомили страхову компанію. Представники страхової компанії повідомили, що огляд транспортного засобу відбудеться 15.02.2022 року - 16.02.2022 року, потім сказали чекати до 22.02.2022 року, однак огляд ніхто так і не провів. На її неодноразові звернення до страхової компанії щодо проведення огляду автомобіля, їй повідомляли, що в країні розпочалася війна та ситуація є незрозумілою, у зв`язку із чим вона на приватній основі звернулася до оцінювача, який оглянув автомобіль та описав пошкодження, а також повідомив її, що більш детальний огляд, у тому числі на наявність скритих пошкоджень він провести не можу, що такий огляд повинен провдити відповідний експерт. В подальшому вона звернулася до відповідного експерта, який оглянув автомобіль та зробив оцінку визначення ватрості відновлювального ремонту. Також вказало, що на даний час автомобіль відновлено, однак доказів на фактичне підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля вона не мє, оскіьки ремонт проводили різні майстри.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, судом вставнолено, що позивач є власником транспортного засобу «Mercedes» державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах спави.

10.02.2022 року о 14 год. 10 хв. по вул. Головна в селі Годилів Чернівецького району, Чернівецької області за участю вищевказаного транспортного засобу та водія ОСОБА_2 який керував трактором марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.04.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. 00 коп. (а/с 12) й відповідно враховуючи положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини щодо дорожньо-транспортної пригоди та причетність водія ОСОБА_2 є такими, що не підлягають доказуванню й відповідно в ромках розгляду даної справи вставноленню підлягає лише розмір відшкодування.

Зокрема, зі змісту вказаної постанови вбачається, що 10.02.2022 року о 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_2 керуючи трактором марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом по вул.Головна в селі Годилів Чернівецького району, Чернівецької області не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого стріла трактора впала на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz GLK 250» держаний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , в ході чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_2 як особа, з вини якої настала вищевказана дорожньо-транспортна пригода повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу пошкодження належного йому транспортного засобу.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи та втсанволено судом, ОСОБА_2 - водій трактора на момент ДТП перебував у трудових відносинах з АТ «Чернівціобленерго» та виконував свої трудові обов`язки водія, та транспортний засіб марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 належав даному підприємстві на праві власності.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Разом з тим, як вставнолено судом, станом на момент вчинення ДТП відповідальність водія транспортного засобу марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а/с68) із визначенням ліміту відповідальності страховика 130 000, 00 грн. (а.с. 68).

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Крім того, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З метою отримання страхового відшкодування, позивач ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про настання страхового випаку та 11 лютого 2022 року, а в подальшому 27.05.2022 року звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану пошкодженям транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце 10.02.2022 року о 14 год. 10 хв. в с.Годилів по вул. Головній, Чернівецького району,Чернівецької області за участю застрахованого транспортного марки БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними доказами, які наявні у матеріалах спраив (а/с 14,29).

За наслідками судового розгляду даного спору встановлено, що відповідач, отримавши заяву позивача про виплату страхового відшкодування, здійснив виплату стахового відшкодування в розмірі 20 552 грн. 07 коп., що підтверджується наданими представником страхової компанії доказами.

Разом з тим, як вставлено судом, позивач не погоджується із здійсненою страховою компінією виплатою, вказуючи на те, що що розмір вартості відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу становить 163 926 грн. 58 коп. та як встановлено в ході розгляду справи розрахунок суми страхового відшкодування було проведено страховою компанією на підставі акту огляду ТЗ від 11 квітня 2022 року та звіту авто товарознавчого дослідження від 1 червня 2022 року, який проведено без фактичногогляду транспортного засобу з використанням акту огляду, який проводився поверхневим дослідження ТЗ, без виявлення внутрішніх пошкоджень автомобіля, зокрема пошкодження в ходовій частині автомобіля та пошкодження електропанелі, розташованій під лобовим склом автомобіля.

При цьому, на обґрунтування своїх вимог щодо визначення розміру завданої шкоди надав висновок експерта №СЕ-19/126-22/3582-АВ від 31.05.2022 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz GLK 250» держаний номерний знак НОМЕР_3 станом на момент проведення експертизи становить 81 567 грн. 83 коп., при цьому вартість відновлювального ремонту автомобіля на дату виконання експертизи становить 163 926 грн. 58 коп. (а/с 23).

Під час проведення даного дослідження, експертом було безпосередньо оглянуто автомобіль та вставнолено наявність як зовнішніх пошкоджень автомобіля, які були зафіксовані в акті огляду ТЗ від 11 квітня 2022 року, так і пошкоджень електроблоку, розташованого всередині транспортного засобу та руйнування пружини в ходовій частині автомобіля й відповідно наявність даних пошкоджень не спростована відповідачами.

До того ж жодна із сторін не скористалася своїм правом при непогодженні із розміром завданої позивачу пошкодженням транспортного засобу шкоди на призначенні в ході розгляду справи відповідного експертного дослідження, у тому числі для визначення розміру завданої шкоди на момент ТП.

Крім того, згідно п.36.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У відповідності до правового висновку, сформованого Верховним Судом у постанові від 02.10.2019 року у справі №161/2017/16-ц, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відтак, в силу приписів частини 2 статті 14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів частини 2 статті 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, доказів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту автомобілю та сплати позивачем виконацю ремонту суми ПДВ , суду не надано, а тому сума розміру оціненої шкоди підлягає зменшенню на суму ПДВ.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що скільки сума завданої шкоди становить 163 926 грн. 58 коп., з якої вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 81 567 грн.83 коп., з яких розмір плаченого страхового відшкодування становить 20 552 грн. 07 коп., тому стягненню зі страхової компанії, враховуючи положення ст. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає 47 212 грн. 61 коп. відшкодування.

При цьому, згідно положень ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правилстатті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Таким чином, враховуючи те, що особа, винна у ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Чернівціобленерго» та виконував свої трудові обов`язки водія, та даний транспортний засіб належав даному підприємстві на праві власності, а тому належним відповідачем є АТ «Чернівціобленерго», з якого слід стягнути на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 67 487 гривень 00 копійок., яка визначена також з відрахуванням суми ПДВ, оскільки позивачем не доведено належними доказами суми понесених витрат на виконання робіт по ремнту автомобіля.

Щодо позовних вимог в частині стягнення завданої моральної шкоди, то суд заначає наступне.

Так,згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що ДТП стало результатом винних дій водія АТ «Чернівціобленерго».

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на викладене можна дійти висновку про те, що власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч.2 ст.1187 ЦК України.

Враховуючи, що на момент ДТП транспортний засіб марки «БКУ-ІМК-Е/ХТА-220, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,, яким керував ОСОБА_2 , не вибув із володіння його безпосереднього володільця - АТ «Чернівціобленерго», тому обов`язок по відшкодуванню завданої внаслідок ДТП моральної шкоди покладається на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Із урахуванням встановлених у цій справі обставин, суд вважає, що у зв`язку із заподіянням позивачу шкоди його автомобілю в ДТП, розмір завданої йому шкоди, розмір відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, визначений позивачем у розмірі 6 000 грн. є значно завищений, оскільки в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження завданої позивачу матеріальної шкоди, а тому вважає, що відшкодування у розмірі 1 000 грн., є таким, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості і не призводить до безпідставного збагачення.

Відповідно до ч.1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 14, 610, 611, 625, 949, 988, 990, 992, 1187, 1192 ЦК України ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 116, 117, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська,буд.40) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 47 212 гривень 61 копійки.

Стягнути з Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» (, адреса: 58000, м. Чернівці, вул. Прутська, буд. 23 А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду у розмірі 67 487 гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» (, адреса: 58000, м. Чернівці, вул. Прутська,буд.23 А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська,буд.40), Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» (, адреса: 58000, м. Чернівці, вул. Прутська,буд.23 А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 699 гривень 30 копійок у рівних частках з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало