Справа № 309/1402/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Кемінь В.Д. за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У травні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов обґрунтовував тим, що 04.10.2005 ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua , складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту, згідно з п. 2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла кредитна заборгованість яка станом на 17.04.2019 становить загальну суму 20 824,62 грн, з яких: 7797,46 грн заборгованість за тілом кредиту; 4620,04 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6 089,28 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 967,84 грн. штраф (процентна складова).

24 серпня 2022 року Банк подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № б/н від 04.10.2005 в розмірі 16 879,98 грн, з яких: 12 417,50 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 462,48 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625ЦК України, а також понесені судові витрати.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

АТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись із вказаним рішенням суду, подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що відмова суду у стягненні заборгованості з відповідача є безпідставною. Наголошує, що спірна операція від 19.06.2018 щодо списання з кредитного рахунку відповідачки ОСОБА_1 , проведена за допомогою номера телефону, зазначеного відповідачем як фінансовий, на який було надіслано пароль та за допомогою власної картки. Кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП- паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП- пароль буде введено не вірно платіж Банком не буде проведений.

Зауважу, що 19.06.2018 переказ кошті можливо було здійснити після введення паролю для входу, використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації, а саме інформації про платіжну карту, номер платіжної картки, термін її дії, та СУУ код, також мати в наявності мобільний телефон, який зареєстрований нею в банківській системі, для отримання ОТП-пароля.

Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону клієнта та іншої особистої інформації.

Отже, ініціатором операцій є власник карткового рахунку. Операції ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу, що не суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Оспорювані платежі ініційовані Клієнтом через інтернет, а саме, шляхом введення інформації, яка надає змогу ініціювати платежі, а саме даних картки та одноразових ОТР-паролів, тобто з проходженням успішної авторизації.

Тобто, кожна транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-пароля (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі.

Тобто для підтвердження операцій Відповідачу на фінансовий номер телефону надсилалися, отримувалися та вводилися нею одноразові ОТП - паролі, яким і завершено транзакції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції ( п.9).

Отже, Відповідач несе повну відповідальність за операції проведені з картою. У зв`язку з вищенаведеним вбачається, що з боку Банку порушення умов договору та норм закону відсутні.

Крім того, судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом несанкціонованого списання коштів в сумі 361.89 доларів США з її картрахунку до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області. Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області внесені до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину) під №0000764 від 19 червня 2018 року та розпочато досудове розслідування, що стверджується відповідним повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви від 19.06.2018 року.

Постановою про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2018 року ст. слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Фурмана Р.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 19 червня 2018 року, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Позивач наголошує, що сам факт звернення до правоохоронних органів та наявність кримінального провадження не може свідчити, в силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Відповідача до ухвалення вироку, яким будуть встановлені обставини вчинення злочину та відповідні винні особи. Відповідач не вчиняв жодних активних процесуальних дій для з`ясування стану досудового розслідування, не вживав заходів задля оскарження постанови про закриття кримінального провадження, не подавав скарг на бездіяльність органів досудового розслідування, у т.ч. щодо не встановлення та допиту вищевказаної особи.

Тобто, Відповідач будучи потерпілим у кримінальному провадженні, не вживав жодних заходів для виявлення свого зацікавлення у належному здійсненні досудового розслідування та притягнення до відповідальності винної особи.

Незастосування судом норм матеріального права та не врахування висновків Верховного Суду у постановах від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16-ц, від 10.07.2019 у справі N 522/22780/15-ц (провадження N 61-23040св18) та неповне з`ясування обставин справи призвели до ухвалення незаконного рішення. Кредитний договір укладений між сторонами є дійсним, а тому підлягає виконанню.

Таким чином, вважає що саме Відповідачем були порушені умови договору, за якими клієнт зобов`язався негайно інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати Картки, Стікеру РауРаs, ПІНу, сім-карти мобільного телефону. Зазначені умови договору Відповідач не виконав.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.03.2023 відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 04.10.2005 ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг у ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого являється АТ КБ «ПриватБанк» та склавши заяву № б/н, надала згоду, що заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають договір, укладений між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до умов якого, отримала кредит у розмірі 2000 грн, у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послу» та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

ОСОБА_1 не заперечувала факту укладення кредитного договору з позивачем та користування кредитними коштами з 04.10.2005 по 19.06.2018, своєчасно сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 04.10.2005.

Також з поданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 17.04.2019 вбачається, що 19.06.2018 року зафіксовано зняття з рахунку кредитних коштів у сумі 9550,45 грн, на які в подальшому було здійснено банком відповідні нарахування.

Факт списання коштів 19.06.2018 з кредитного рахунку відповідачки ОСОБА_1 також підтверджується розрахунком заборгованості останньої за договором б/н від 04.10.2005, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30.09.2019 року, що його позивач додав до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.04.2022 та Випискою за договором №б/н за період 01.01.1999 23.03.2022 по кредитному рахунку ОСОБА_1 картка НОМЕР_1 .

19.06.2018 картку ОСОБА_1 було заблоковано, що стверджується фотокопією повідомлення від 19.06.2018 коли ОСОБА_1 звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом несанкціонованого списання коштів в сумі 361.89 доларів США з її картрахунку до Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області. Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області внесені до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину) під №0000764 від 19 червня 2018 року та розпочато досудове розслідування, що стверджується відповідним повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви від 19.06.2018.

Одночасно ОСОБА_1 звернулася до Хустського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою стосовно проведення розслідування по факту пропажі коштів з її картки «Універсальна» № НОМЕР_2 19.06.2018 року о 15 год. 04 хв. Однак листом від 04.07.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовило ОСОБА_1 в задоволенні вказаної заяви з посиланням на те, що вона несумлінно виконувала як клієнт банку умови зберігання та використання інформації в каналі зв`язку і що саме клієнт банку несе відповідальність за зберігання картки, пін-коду, а також за збитки у разі використання картки третіми особами.

Постановою про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2018 року ст. слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Фурмана Р.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000764 від 19 червня 2018 року, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Дана постанова скасована ухвалою Хустського районного суду від 18 серпня 2020 року.

Суд вказував, що згідно з положеннями «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного засобу і його користувача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив з невстановленості обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції з її карткового рахунку.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідач порушила свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 16 879,98 грн, з яких: 12 417,50 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 462,48 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625ЦК України.

ОСОБА_1 не оспорювала наявності між нею і позивачем правовідносин щодо надання їй фінансових послуг, отримання нею у банку карток, зокрема, кредитної, але заперечувала проти користування кредитною карткою та існування невиконаних (прострочених) зобов`язань перед банком, посилаючись на те, що витратні операції з її кредитного карткового рахунку на суму 361,89 дол. США здійснені невстановленими особами шахрайським шляхом.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин цієї справи як їх встановив суд першої інстанції, при вирішенні даного спору дійшов до правильного висновку про не встановлення достовірними та належними доказами того факту, що саме відповідач здійснила 19.06.2018 транзакцію на суму 361,89 дол. США, оплату в магазині ОСОБА_2 , а також вказував на відсутність безспірних доказів того, що остання своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до пункту 32.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк (п. 14.16).

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження № 61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544св19).

У постанові від 21 квітня 2021 року (справа № 751/6050/18) Верховний Суд вказав, що прийшовши до висновку про неможливість перерахування коштів з картки без повідомлення третім особам коду, який надходить на особистий мобільний телефон, який фіксується у програмі банку як фінансовий телефон клієнта, апеляційний суд не врахував, що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони.

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід також зауважити, що ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину щодо незаконного списання з її карткового рахунку коштів 19.06.2018 та в той же день кредитна картка була заблокована. Одночасно ОСОБА_1 звернулася до Хустського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою стосовно проведення розслідування по факту пропажі коштів з її картки «Універсальна» № НОМЕР_2 19.06.2018 року о 15 год. 04 хв. Хоча листом від 04.07.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необґрунтовано відмовило ОСОБА_1 в задоволенні вказаної заяви з посиланням на те, що вона несумлінно виконувала як клієнт банку умови зберігання та використання інформації в каналі зв`язку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сприяла незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка давала змогу ініціювати платіжні операції, є безпідставними, оскільки не є підтвердженими та не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Розкриття суті транзакцій та порядку і механізму їх проведення не є доказами того, що вона вчинена саме відповідачем. Така позиція банку є лише припущенням, який вважає, що тільки відповідач могла надати відомості про ПІН-код або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати проведення спірної платіжної операції стороннім особам, а отже не може враховуватись як доказ цим обставинам.

Доводи апелянта про те, що відповідачем не вчинялися жодні активні процесуальні дії для з`ясування стану досудового розслідування, не вжито заходів задля оскарження постанови про закриття кримінального провадження, не подавав скарг на бездіяльність органів досудового розслідування, у т.ч. щодо не встановлення та допиту вищевказаної особи, є безпідставними, так як відповідачем подавалися скарги в кримінальному провадженні і постанова про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2018 року згодом скасована ухвалою Хустського районного суду від 18 серпня 2020 року.

Інші доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, правильно застосувавши вищевказані норми права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, зважаючи на викладене, апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи встановлене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 04 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: