Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4953/22
Номер провадження2/711/154/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі; головуючого судді - Кондрацької Н.М., при секретарі - Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Гончар Людмили Вячеславівни до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 адвоката Гончар Людмили Вячеславівни до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, припинення права на частку, стягнення грошової компенсації та визнання права власності на квартиру.

У позовній заяві, яку зареєстровано в канцелярії суду 11.01.2023, зазначає, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 30.06.2012, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від т10.06.2022.

В шлюбі народилось двоє дітей ОСОБА_3 , 2018 року народження, та ОСОБА_4 , 2013 року народження.

Під час шлюбу, 12.12.2013 за Договором купівлі-продажу 5089, посвідченого приватним нотаріусом Ткаченко І.П. було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Після розлучення сторін у квартирі стала проживати ОСОБА_2 оскільки між сторонами залишились не приязні стосунки та їх спільне проживання є неможливим у спірній квартирі.

Просить визнати в порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частину квартири за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності на частину квартири житловою площею 45, 4 кв.м., загальною площею 62, 7 кв.м. по АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14.12.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У заяві від 02.02.2023 представник позивача адвокат Гончар Л.В. просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Поданий позов підтримує у повному обсязі.

Адвокат Соколишина Л.Б. у заяві від 02.02.2023 визнала змінені позовні вимоги, просила стягнути з відповідача в порядку ст. 142 ЦПК України 50% судового збору на користь позивача, сплаченого ним при подачі позову. Судове засідання просить провести без її участі та без участі відповідача.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2022 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до указаного рішення сторони перебували у шлюбі з 30.06.2012.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2013 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , даний факт визнаний сторонами у справі.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Положеннями частини третьої та четвертої статті 200 ЦПК України закріплено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ч.4, ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що вищезазначене нерухоме майно було набуте подружжям під час шлюбу, що не заперечується та визнано відповідачем, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні підстави для визнання права власності за позивачем та відповідачем на 1/2 частини квартири кожному. Відтак, позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Сплату позивачем судового збору в розмірі 4702, 00 грн. підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 03.10.2022.

Враховуючи, що відповідач позов визнав, сплачений судовий збір підлягає розподілу відповідно до вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов представника ОСОБА_1 адвоката Гончар Людмили Вячеславівни до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільного майна подружжя, припинення права на частку, стягнення грошової компенсації та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 2351, 00 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2351, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Черкаського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька