Справа № 369/2159/23
Провадження № 4-с/369/46/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі судових засідань Світлак Ю.Ю.,

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Самбур М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Державний виконавець Тертична Віта Володимирівна, ОСОБА_3 , на дії органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2023 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця по поверненню виконавчих документів без прийняття до виконання та зобов`язання відкрити виконавче провадження. Свої вимоги мотивував тим, що Судовим наказом від 13.05.2021 року виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21 стягнуто з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) боржника ОСОБА_3 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 29.03.2021 року та до повноліття дитини. З метою примусового виконання даного виконавчого документу до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву про відкриття виконавчого провадження та початок проведення виконавчих дій. Натомість повідомленням державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. від 07.02.2023 року № 7092287 вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для прийняття такого рішення стала невідповідність виконавчого документу вимогам, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (надалі - Закон № 1404-VІІІ), а саме, у виконавчому документі та заяві не зазначено дати народження боржника. Зазначає, що дії державного виконавця є незаконними.

На підставі викладеного, скаржник просив суд:

визнати неправомірними дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.02.2023 року за судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

скасувати повідомлення державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.02.2023 року за судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

зобов`язати державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичну В.В. відкрити виконавче провадження за судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

судовий наказ від 13.05.2021 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21 повернути до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для подальшого виконання.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2023 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник скаржника Завгородня Н.С. підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвокат Самбур М.М. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертична В.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Разом з цим, ч. 2 ст. 450 ЦПК України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливим провести розгляд скарги у відсутності державного виконавця, оскільки розгляд справи вже неодноразово відкладався, а такий має бути проведений у розумний строк.

Суд, вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі таких засад, як: верховенства права, обов`язковості виконання рішень та законності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 447 ЦПК України та статті 74 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що Судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21 стягнуто з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) боржника ОСОБА_3 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду (з 29.03.2021 року) та до повноліття дитини.

Повідомленням державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. від 07.02.2023 року № 7092287 вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для прийняття такого рішення стала невідповідність виконавчого документу вимогам, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (надалі - Закон № 1404-VІІІ), а саме, у виконавчому документі та заяві не зазначено дати народження боржника, вказана обставина унеможливлює відкриття виконавчого провадження.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника за наявності ідентифікаційного номеру не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що згідно з ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №749/1181/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16, від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц , від 29 квітня 2021 року у справ №686/3941/19, від 07 червня 2022 року у справі №761/20750/13-ц.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі №487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі №6-45цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

А відтак вимоги скаржника про визнання неправомірними дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.02.2023 року за судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21 та скасування такого повідомлення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги скарги про зобов`язання державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. відкрити виконавче провадження за судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21. суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження » суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Проте з огляду на те, що суд дійшов висновку про неправомірність повідомлення державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.02.2023 року за судовим наказом від 13.05.2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21 та його скасування, суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичну В.В вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом від 13 травня 2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

Щодо вимоги скаржника про повернення для виконання судового наказу від 13.05.2021 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суд відмовляє у її задоволені з огляду на ту обставину, що такий спосіб захисту не передбачений цивільно-процесуальним законодавством, як і покладення функцій стягувача у виконавчому провадженні на суд. Окрім того, положенням ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання. Як вбачається зі змісту скарги, виконавчий документ було повернуто стягувану без прийняття до виконання, а відтак, останній не позбавлений можливості звернутися до державного виконавця в порядку ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1-5, 10, 18, 37, 40, 41 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258, 261, 450 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Державний виконавець Тертична Віта Володимирівна, ОСОБА_3 , на дії органу примусового виконання, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07 лютого 2023 року за судовим наказом від 13 травня 2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

Скасувати повідомлення державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичної Віти Володимирівни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07 лютого 2023 року за судовим наказом від 13 травня 2021 року виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

Зобов`язати державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тертичну Віту Володимирівну вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом від 13 травня 2021 року, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/4119/21.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.О. Фінагеєва