Справа № 953/2583/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі -Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк Володимира Володимировича, треті особи ОСОБА_2 , Акціонерне Товариство КБ «Приватбанк» про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про скасування арешту майна та просила суд: скасувати арешт нерухомого майна, а саме 4/100 частин квартири АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений постановою про арешт майна боржника приватним виконавцем Попляк В.В. 05.03.2019 року, в межах ВП№56149012.

В обґрунтування заяви вказала, що на підставі договору дарування №1948 від 24.09.2007 вона є власником 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 . На підставі договору дарування №285 від 13.03.2020 вона є власником 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Під час укладення останнього договору їй стало відомо, що 05.03.2019 в межах виконавчого провадження №56149012 відкритого 10.04.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Х/о Попляк В.В. було накладено арешт на 4/100 частин семикімнатної квартири квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача. Вказала, що ОСОБА_2 не була власником на момент накладення приватним виконавцем арешту у 2019 році на 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 , оскільки 11.05.2011 ОСОБА_2 було відчужене належну їй частину квартири на користь ОСОБА_3 шляхом укладення договору дарування, що зареєстровано в реєстрі за №1762(право власності зареєстровано 14.01.2013 за ОСОБА_3 ). 13.03.2020 між ОСОБА_3 та нею, ОСОБА_1 був укладений договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №285. Враховуючи викладене, приватним виконавцем виконавчого округу Х/о Попляк В.В. було накладено арешт на 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачу.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Попраса В.О. від 22.02.2021 відкрито загальне позовне провадження.

19.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив прийняти рішення на підставі чинного законодавства. Вказав, що в нього на примусовому виконанні перебуває ВП №56149012 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського МНО Завалієва А.А. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору коштів в розмірі 463 791,08 грн. 10.04.2018 приватним виконавцем Попляком В.В. винесена постанова про відкриття ВП №56149012. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.03.2019 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 4/100 частин семикімнатної квартири квартири АДРЕСА_1 . 05.03.2019 приватним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника, а саме 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Таким чином дії, вчинені приватним виконавцем в межах ВП №56149012 здійснювались з дотриманням норм чинного законодавства.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Попраса В.О від 01.09.2021 закрито підготовче провадження по справі.

21.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, з підстав звільнення судді ОСОБА_4 у відставку, зазначена цивільна справа розподілена в провадження судді Губської Я.В.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. В поданому відзиві просив про розгляд справи за його відсутністю.

Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування №1948 від 24.09.2007 ОСОБА_1 є власником 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Також, на підставі договору дарування №285 від 13.03.2020 позивач ОСОБА_1 є власником інших 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 13.03.2020, посвідченого ПН ХМНО Трощій І.В. за р.№285.

Згідно з постановою про арешт майна боржника приватним виконавцем Попляк В.В. 05.03.2019 року, в межах ВП№56149012 було накладено арешт на 4/100 даної квартири, що належали ОСОБА_2 , однак позивач стверджує, що на цей час ця доля 4/100 квартири АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , тому просить скасувати арешт з майна, що їй(позивачу) належить станом на теперішній час.

11.05.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, що зареєстровано в реєстрі за №1762, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Право власності у ДРПНМ зареєстровано 14.01.2013 за ОСОБА_3 на підставі цього договору, реєстраційний номер нерухомого майна .

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Х/О. Попляк В.В. перебуває ВП №56149012 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського МНО Завалієва А.А. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору коштів в розмірі 463 791,08 грн.

10.04.2018 приватним виконавцем Попляком В.В. винесена постанова про відкриття ВП №56149012.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.03.2019 ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 4/100 частин семикімнатної квартири квартири АДРЕСА_1 .

05.03.2019 приватним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника, а саме 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_2 , однак станом на час накладення арешту власником цієї частки квартири була ОСОБА_3 , а не боржник ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.01.2021 року №240875522 вбачається, що накладено арешт на нерухоме майно: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:30573815; зареєстровано 05.03.202019 держаним реєстратором приватним виконавцем Попляком В.В, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника серія та номер 56149012, виданий 05.03.2019, опис предмета обтяження: 4/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_2 , ця частка квартири станом на теперішній час належить ОСОБА_6 , яка просить скасувати арешт даного майна, чкий було накладено безпідставно.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовом до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушуються її права, внаслідок чого вона позбавлена можливості вільного користування та розпорядження майном, а також що на момент накладення арешту підстав для обтяження майна ОСОБА_3 за виконавчим провадженням, боржником у якому була ОСОБА_2 , не було, для продовження обтяження на майно суд не вбачає підстав, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб, шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів наявності стосовно ОСОБА_1 виконавчого провадження, в якому вона є боржником.

Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які вона посилався як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги є обґрунтованими, не протиречать закону та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 206, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме 4/100 частин квартири АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений постановою про арешт майна боржника приватним виконавцем Попляк В.В. 05.03.2019 року, в межах ВП№56149012.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: