Провадження № 2/752/2619/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 липня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Палєщук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

21.09.2022 року адвокат Грінцов І.В., від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

В обґрунтування заявленого позову представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Грінцов І.В. послався на те, що 19.06.2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони у справі мають сина - ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивачки та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам та інтересам сина. Спору з відповідачем про місце проживання дитини не має. Спір з приводу майна, набутого за час перебування у шлюбі, на момент звернення з позовом до суду - відсутній.

Провадження у справі було відкрито 30.09.2022 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено до розгляду на 14.12.2022 року.

08.11.2022 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в найкоротші строки за її відсутності, повідомила суд про неможливість збереження їх шлюбу.

12.12..2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, про відкладення судового засідання, призначеного у справі на 14.12.2022 року.

14.12.2022 року адвокат Грінцов І.В. просив суд розглянути справу за його та позивачки ОСОБА_1 відсутності.

Наступне судове засідання у справі було призначено на 16.02.2023 року.

15.02.2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відкладення судового засідання, призначеного на 16.02.2023 року .

Наступна дата судового засідання призначена на 12.04.2023 року.

30.03.2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про надання строку на примирення зі ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_2 - адвокат Миклуш М.І. звернулася до суду з клопотанням про відкладення судового засідання.

12.04.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про повернення їй її дівочого прізвища « ОСОБА_1 » після розірвання щлюбу зі ОСОБА_2 .

19.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про розірвання шлюбу за її відсутності.

26.04.2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 09.06.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу повернуто відповідачу ОСОБА_2 , як таку, що не може бути об`єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

24.07.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Миклуш М.І. подала відзив на позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Відповідно до змісту відзиву, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Відповідач категорично не погоджується з заявленими позивачкою підставами для розірвання шлюбу. Стверджував, що погіршення стосунків їх сім`ї відбувається саме по вині ОСОБА_1 , та як наслідок підстави для розлучення зумовлені саме діями та поведінкою останньої. Крім того, у відзиві зазначено, що заява ОСОБА_1 про відсутність спору щодо визначення місця проживання сина, однак відповідач бажає аби син після розірвання шлюбу залишився проживати разом із ним., а питання щодо поділу їх спільного сумісного майна буде вирішуватись згодом з дотриманням рівності часток.

27.07.2023 року відповідач ОСОБА_6 подав додаткові пояснення, що є аналогічними відзиву на позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У судове засідання, засідання сторони не з`явилися.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за відсутності сторін суд приймає до уваги, що позивачка просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача просить відкласти судове засідання, посилаючись на неможливість взяти участь у судовому засіданні 28.07.2023 року, однак доказів на підтвердження причини зазначеної у клопотанні суду не надано, а твердження щодо необхідності з`ясування обставин щодо місця проживання дитини не може бути прийняте судом до уваги, оскільки питання щодо визначення місця проживання дитини сторін у справі не є предметом розгляду.

З огляду на викладене, а також, приймаючи до уваги, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу неодноразово відкладався, сторони у справі скористалися своїм правом на вчинення всіх процесуальних заяв, відповідно суд дійшов до висновку про можливість розгляду зазначеної справи за відсутності сторін на підставі даних, що наявні в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві., актовий запис №1266, що підтвержується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , засвідчена копія якого на аркуші справи №2.

Від шлюбних відносин у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , засвідчена копія якого на аркуші справи №3.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Звертаючись до суду з позовом, представник ОСОБА_1 послався на те, що у подружжя ОСОБА_7 відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові та поваги один до одного, позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам та інтересам сина.

За час перебування справи у провадженні суду відповідач звертався до суду з зустрічним позовом про розірвання його шлюбу зі ОСОБА_1 , який не було прийнято судом до провадження.

У подальшому відповідач подав відзив на позов у якому заперечив щодо розірвання шлюбу, також вказав, що не визнає зазначені позивачкою підстави для позову. Крім того у відзиві визнає, що має місце погіршення стосунків між ним та дружиною, стверджує, що це погіршення відбувається саме по вині ОСОБА_1 , та як наслідок підстави для розлучення зумовлені саме діями та поведінкою останньої.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 надала на дослідження засвідчена копія рішення (у перекладі на українську мову) районного суду внутрішнього міста Відень, у судовій справі: позивач ОСОБА_8 , відповідач ОСОБА_9 щодо судової заборони, зі змісту якого встановлено, що у подружжя ОСОБА_7 мають місце вкрай неприязні відносини, що унеможливило продовження їх спільного проживання в одному житловому приміщені та стало підставою з застосування судової заборони щодо повернення ОСОБА_2 в квартиру за їхнім місцем проживання, знаходитися в безпосередній близькості до квартири та наказано уникати зустрічей з ОСОБА_1 (а.с.102-110).

З часу ухвалення , а саме 01.02.2023 року, окружним судом Іннер Штадт міста Віденя зазначеного вище рішення та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.

Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За даними матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 просила суд вирішити питання щодо відновлення їй її дошлюбного прізвища.

Правилами статті 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне.

За даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 19 червня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві дошлюбне прізвище відповідачки у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_1 .

Наразі, заява позивачки ОСОБА_1 про відновлення їй її ж дошлюбного прізвища підлягає задоволенню судом.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка не просила в порядку ст. 141 ЦПК України, відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору, який був сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись нормами ст.ст. 3,4,27,28, 206, 247, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд _

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 червня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис №1266.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк