"07" липня 2023 р. Справа № 363/2415/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Бобрової Н.С.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представник

заінтересованої особи Остащенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Орленко Марина Михайлівна, Товариство з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Орленко М.М. та приватного виконавця Яцишина А.М., відповідно до якої просить:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Орленко М.М. від 16.03.20023 року «Про повернення виконавчого листа стягувачу»;

- скасувати постанову приватного виконавця Яцишина А.М. від 20.03.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 71344598.

Скарга обґрунтована тим, що 25.03.2023року, ОСОБА_1 , боржник, отримав від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. постанову про відкриття виконавчого провадження № 71344598 на підставі виконавчого листа № 363/505/15 від 23.03.2017 року виданого Вишгородським районним судом Київської області на виконання рішення Вишгородського районного суду від 23.11.2016 року у справі № 363/505/15 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та зустрічним позовом про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору.

16.03.2023 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Орленко М.М., на підставі заяви стягувача, ТОВ ФК «Гефест» про повернення виконавчого листа, було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану. Обставини, які державний виконавець зазначає як встановлені,у постанові від 16.03.2023 року ніколи не існували, а тому і не могли бути встановлені державним виконавцем, адже, на протязі чотирьох років і дев`яти місяців, ОСОБА_1 , сплачував суми до стягнення у гривні. І саме у гривні, у розмірі 861 278,62 грн., державним виконавцем було перераховано на гривневі рахунки стягувачів саме гривні. Ніякі долари США, на рахунки стягувачів перераховані не були.

Таким чином, розмір боргу у доларах США, який державний виконавець зазначає як стягнутий так і розмір залишку не відповідають дійсності. А рішення суду виконувалось не належним чином - стягувались гривні та гривні перераховувались на гривневі рахунки стягувану. Дані обставини приводять до порушення права боржника ОСОБА_1 , виконати рішення суду у валюті зазначеній в рішенні суду - у доларах США, та призвело до неправомірного набуття стягувачем ТОВ ФК «Гефест» суми у розмірі 861 278,62 грн., яка не була присуджена рішенням суду до стягнення. Отже, державним виконавцем було змінено спосіб виконання рішення суду. Таким чином, постанова про повернення виконавчого листа є протиправною, такою що порушує права боржника, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник крім того посилається на те, що в частині винесенні постанови про повернення виконавчого листа, та бездіяльність, в частині неподання заяви про зміну сторони виконавчого провадження у зв`язку із тим, що після винесення постанови Київським апеляційним судом від 30.11.2022 року, у справі за скаргою ТОВ ФК «Гефест», останній є вибулою стороною із виконавчого провадження, у зв`язку з відсутністю прав вимоги на валюту, які б підлягали примусовому виконанню за даним виконавчим листом, дії та бездіяльність державного виконавця призвели до безпідставного відкриття виконавчого провадження № 71344598, приватним виконавцем Яцишиним А.М., на суму, яка є неправомірно розрахована та безпідставно зазначена у виконавчому листі.

Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що вказані в скарзі.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «Гефест» у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог скарги та просить відмовити у її задоволенні з підстав наведених у письмових заперечень.

Старший державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Орленко М.М. та приватний виконавець Яцишина А.М., про місце і час розгляду скарги були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутність.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.11.2016 року рішенням Вишгородський районний суд Київської області позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено часткового, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30.11.2006 року суму боргу у розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн., а всього 861 278,62 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково, кредитний договір № 014/9408/74/49702 від 30.11.2006 року та додаткову угоду № 96-05/13/1105 до нього від 19.07.2010 року укладені між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 розірвано.

23.03.2017 року Вишгородський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 363/505/15 на виконання вищевказаного рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

04.04.2017 року постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження № 53690332 про стягнення 861 278,62 грн.

07.04.2017року ухвалою Вишгородського районного суд Київської області розстрочене виконання рішення суду у відповідності до виконавчого листа № 363/505/15 від 23.03.207 року на 4 роки та 9 місяців, із щомісячними платежами у рівних частинах, з кінцевим терміном виконання рішення 05.02.2022 року.

18.01.2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області замінено сторону виконавчого провадження, замість вибулої сторони ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ ФК «Авістар».

Постановою державного виконавця від 11.09.2018 року змінено сторону виконавчого провадження, стягувача з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

19.05.2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Постановою старшого державного виконавця Вишгородського ВДВС від 03.08.2022 року виконавче провадження № 53690332, закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із повною сплатою заборгованості у розмірі 861 278,62 грн.

30.11.2022 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 363/2402/22 визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 03.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 53690332.

16.03.2023 року постановою про повернення виконавчого документа стягувану у ВП № 53690332 державний виконавець на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист № 363/505/15-ц виданий 23.03.2017 року стягувачу ТОВ ФК «ГЕФЕСТ».

20.03.2023 року приватним виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження, розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 363/505/15-ц та відкрито виконавче провадження № 71344599.

ОСОБА_1 у скарзі зазначає підставу щодо скасування, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.03.2023 року у рамках виконавчого провадження № 53690332 містить недостовірні дані про залишок заборгованості за виконавчим листом № 363/505/15-ц.

Однією із засад виконавчого провадження є диспозитивність, як визначено п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право заявляти клопотання у рамках виконавчого провадження.

Однією із підстав для повернення виконавчого документа стягувачу є умова, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно із положеннями п. 22 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Отже, посилання скаржника на те, що постанова державного виконавця від 16.03.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає скасуванню із підстав невірно зазначеної суми залишку заборгованості за виконавчим документом є помилковими, оскільки, ТОВ ФК «Гефест» як стягувач скористався своїм правом на повернення виконавчого документа, а державний виконавець у свою чергу виніс правомірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням залишку заборгованості за рішенням суду.

Крім того, скаржник у скарзі зазначає, що приватний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження № 71344598 відносно ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 363/505/15-ц, що виданий Вишгородським районним судом Київської області на суму, яка є безпідставно нарахована та безпідставно зазначена у виконавчому листі.

Отже, однією із засад виконавчого провадження є законність та обов`язковість виконання рішень, як визначено п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із положеннями п. 5 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала,- дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Отже, при відкритті виконавчого провадження N°71344598 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М з урахування вищевказаних вимог ЗУ «Про виконавче провадження» дотримано та відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Таким чином, аргументи скаржника про те, що приватний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження № 71344598 на підставі виконавчого листа № 363/505/15-ц, що виданий Вишгородським районним судом Київської області на суму, яка є безпідставно розрахована та безпідставно зазначена у виконавчому листі є помилковими, оскільки при відкритті виконавчого провадження перевіряються дотримання вимог до виконавчого документу на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення, а залишок боргу за виконавчим документом зазначається, якщо боржник не виконав рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця при поверненні виконавчого документа та приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження були правомірні, а оскаржувані постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на приписи статті 452 ЦПК України та результат розгляду скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: старший державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Орленко Марина Михайлівна, Товариство з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович на дії/бездіяльність органу примусового виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк