Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5020/23
Провадження № 4-с/711/37/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгакова Г.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюка О.В.,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Руденко М.О., діючи в інтересах боржника ОСОБА_1 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із скаргою, в якій просила: визнати дії мстаршого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Гребенюка О.В. в частині накладення арешту на зарплатний рахунок боржника неправомірними (ВП № 68603794); зобов`язати старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Гребенюка О.В. скасувати арешт з банківського рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями скарга передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Оглянувши скаргу та додані до неї матеріали приходжу до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити виходячи з наступного.

Статтями 124, 125 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Згідно вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульований у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини 1 вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Відповідно до положень статтей 447, 488 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Отже, в порядку цивільного судочинства може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відтак, за правилами адміністративного судочинства може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, представник скаржника - адвокат Руденко М.О. в порядку статті 447 ЦПК України звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Гребенюка О.В. вчинені в межах виконавчого провадження № 68603794 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М.

Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії державного виконавця щодо виконання не судового рішення у цивільній справі, а документа, виданого приватним нотаріусом.

Таким чином, враховуючи, що скаржник подав скаргу на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Гребенюка О.В. вчинені під час виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, тому дана скарга підвідомча адміністративному суду.

Аналогічних правових висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 14.03.2018 (справа № 213/2012/16), від 14.11.2018 (справа № 161/15523/17), від 20.03.2019 (справа № 821/197/18/4440/16), від 02.10.2019 (справа № 346/79/17).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Гребенюка О.В., оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 63, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 19, 186, 260, 263, 352, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюка О.В

Роз`яснити скаржнику його право на звернення до Черкаського окружного адміністративного суду за захистом його прав в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. В. Булгакова