ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/210/1000/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 жовтня 2023 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Кучевасова А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним платежам та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 (надалі Позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості по комунальним платежам та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та його молодшим сином відповідач у справі, виник спір з приводу нерухомого майна, який вирішувався в судовому порядку протягом декількох років. За цей час, по спірній квартирі по АДРЕСА_1 . виникла заборгованість у розмірі 61674,85 грн. Позивач вважає, що великий борг по комунальним платежам за квартиру його мами з`явився тільки завдяки тому, що він не міг вступити в спадок та оплачувати комунальні платежі, як єдиний спадкоємець за законом, в наслідок багаторічних судових тяжб з його молодшим сином відповідачем по справі, який переслідує свої корисливі цілі, переконав бабусю написати заповіт на своє ім`я, коли вона перебувала в стані, що «не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними». Своїми діями відповідач наніс позивачу не тільки матеріальної шкоди, а й моральну, яку позивач оцінює у розмірі 10000,00 грн.

Аргументи учасників справи

Позивача повідомлено про дату розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач скерував на адресу суд відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов його біологічного батька, ОСОБА_1 , неправдивий та безпідставний. Недоброчесний позивач посилається на борги, які виникли перед комунальними службами м. Кривого Рогу, які нараховані на розрахункові рахунки його покійної бабусі, ОСОБА_2 , за її квартиру. Вбачається, що в матеріалах справи відсутні фінансові документи про сплату позивачем нарахованих боргів. Покійна бабуся відповідача у справі, ОСОБА_2 , будучі дієздатною особою, яка самостійно проживала в приватизованій квартирі в місті Кривому Розі та сама про себе дбала у 2013 році, за три роки до смерті склала заповіт, в якому свою квартиру АДРЕСА_2 заповіла в рівних долях сину (позивачу) та мені - відповідачу, молодшому з трьох онуків бабусі ОСОБА_2 . Вказаний заповіт за рішенням суду у справі за № 755/10817/16-ц визнано недійсним.

03 вересня 2013 року ОСОБА_2 було складено заповіт на ім`я ОСОБА_1 1988р.н., в якому їй належне майно, а саме квартиру в АДРЕСА_1 заповіла своєму онуку відповідачу у справі, Зазначений заповіт є чинним та у встановленому законом порядку не оскаржений.

Відповідач зазначає, що істотне значення для даної справи має той факт, що при визнанні судом недійсним останнього заповіту за № 1639 через застосування статті 225 ЦК України зберіг свою чинність попередній заповіт за №1633. Отже, заповіт бабусі ОСОБА_2 за №1633, за яким Відповідач успадкував всю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , залишився неоспореним, законним та чинним. Наразі, ОСОБА_1 єдиний спадкоємець, якому недоброчесний позивач перешкоджає в отриманні спадку за заповітом з 2016 року. Отримавши свідоцтво про право на спадщину відповідач вказує, що буде готовий сплатити всі законно нараховані борги.

Позивачем 29 вересня 2023 року скеровано до суду відповідь на відзив відповідача, у якому наполягає на позовних вимогах та зазначає, що всі заповіти складені його матір"ю визнані недійсними та твердження вказані у відзиві відповідача не відповідають дійсності і зазначені з метою ввести суд в оману.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З представлених рішень суду різних інстанцій, суд встановив, що сторони у справі є родичами, зокрема позивач у справі є батьком відповідача.

20 березня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва, справа №755/10817/16-ц, ухвалено рішення про визнання заповіту, написаного ОСОБА_2 вересня 2013 року зареєстрованим в спадковому реєстрі № 54960924, реєстровий номер 1639 недійсним

14 квітня 2021 року Київський апеляційний суд ухвалив постанову, якою залишив вищевказане рішення без змін.

11 листопада 2021 року Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду також залишив рішення першої інстанції без змін.

У даних рішеннях судами встановлені фактичні обставини, які склались між сторонами, зокрема:

" ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2

ОСОБА_2 17 жовтня 2007 року було складено заповіт на ім`я ОСОБА_1 , в якому все їй належне майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 заповіла своєму сину. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О. О. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 43277737, реєстровий № 1-4072.

ОСОБА_2 03 вересня 2013 року було складено заповіт на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким все належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 заповіла своєму онуку. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н. М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54959969, реєстровий № 1633.

ОСОБА_2 03 вересня 2013 року було складено заповіт на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , згідно з яким все належне їй майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 заповіла своєму сину та онуку у рівних частках кожному. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н. М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54960924, реєстровий № 1639.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 54, серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 18 лютого 2016 року подав заяву державному нотаріусу Шостої київської державної нотаріальної контори Федунів О. М. про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

ОСОБА_1 23 березня 2016 року подав заяву до Третьої криворізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 20 жовтня 2017 року № 688, складеним Київським міським центром судово-психіатричної експертизи на виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року, ОСОБА_2 при житті, згідно з медичною документацією, з 10 квітня 2013 року страждала стійким хронічним психічним розладом Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. ОСОБА_2 за своїм психічним станом під час підписання заповіту 03 вересня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. ОСОБА_2 на період підписання заповіту 03 вересня 2013 року страждала стійким хронічним психічним розладом Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними."

Суду представлена довідка № 56 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби про суми, нараховані до сплати комунальним та іншим службам міста за адресою АДРЕСА_1 станом на 01 червня 2022 року (а.с.30).

З вказаної довідки окрім наявної заборгованості встановлено, що особовий рахунок відкрито на ім`я померлої ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина. Позиція суду та застосовані норми права.

У даній справі Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, та зазначає, що тривалий час не міг оформити спадщину у вигляді квартири, оскільки між ним та його сином був судовий спір та лише в червні 2022 року оформив спадкову квартиру на своєї ім`я, тобто після всіх, виграних ним судів, однак за спадковим майном утворився чималий борг по комунальним платежам.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якої вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, на момент відкриття спадщини до спадкоємців переходять не лише права, а й обов`язки спадкодавця в пропорційних частках вартості набутого в порядку спадкування майна, у тому числі кредиторська заборгованість по сплаті комунальних платежів на час смерті спадкодавця.

Крім того, статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до долученого Акту звірки по особовому рахунку № НОМЕР_2 складеного Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений ОСОБА_1 . (а.с. 31)

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.)

Згідно з ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частина 3статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачає, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частин 1, 6статті 29 Цивільного кодексу Українимісцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

З огляду на викладене, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг власники квартири зобов`язані не залежно від їх проживання чи не проживання у належному їм на праві власності житлі.

Як зазначалось вище, власником спірної квартири до 15 січня 2016 року була ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач по справі набув право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до норм ч.5ст.1268ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Зобов`язання з повернення заборгованості за комунальними-платежами включається до складу спадщини. Строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Заборгованість яка була утворена ОСОБА_2 за її життя підлягала б відшкодуванню спадкоємцем у порядку, визначеному статтею 1282 ЦК України. Заборгованість яка виникла після смерті спадкодавця покладається на спадкоємця, оскільки витрати по утриманню вказаного майна покладаються на спадкоємця з часу відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі №758/8549/15-ц (провадження №61-8438св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1281 ЦК України і зазначено, що «вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса».

Суду представлена довідка № 56 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби просуми, нараховані до сплати комунальним та іншим службам міста за адресою АДРЕСА_1 станом на 01 червня 2022 року.

Разом з тим, з вказаної довідки встановлено, що особовий рахунок відкрито на ім`я померлої ОСОБА_2 .

Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів того, що відповідач фактично користувався спірною квартирою чи був власником квартири у спірний період, а тому, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача вказаних витрат.

Висновки суду

Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У суду відсутні відомості про стан особових рахунків ОСОБА_2 по сплаті комунальних зобов`язань на день смерті.

Позивач наголошує, що він є єдиним спадкоємцем та у червні 2022 року успадкував нерухоме майно після померлої ОСОБА_2 .

Обов`язок власника квартири, набутої як спадщина, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності. Відповідно до ч.1 ст.1297, ст.1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця.

Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Успадкувавши право власності на квартиру Позивач відповідно до ст. 1218 ЦК України успадкував майнові обов`язки спадкодавця щодо оплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Враховуючи наведене, позивач мав представити суду належні та допустимі доками в підтвердження кожної обставини на яку він посилається.

Матеріали справи не містять доказів, що одна із сторін чи то Позивач чи то Відповідач отримали свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після померлої ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Пояснення позивача, згідно яких останній вважає себе єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , і успадкував після померлої нерухоме майно, суд не приймає, оскільки доказом вказаних обставин повинен бути відповідний документ, зокрема свідоцтво про отримання спадщини.

Твердження Позивача, що він оформив спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 та наразі несе тягар у вигляді накопиченого боргу за комунальні послуги, до яких не має жодних відношень, оскільки вказаною квартирою не користувався та не отримував представлені комунальні послуги, жодним чином не доведено в судовому засіданні, як і не доведено, що Позивач поніс витрати по сплаті комунальних платежів, а тому має право вимоги про відшкодування понесених витрат.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і не повинен виходити за межі цих вимог.

Позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним платежам з ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки між сторонами не існувало жодних договірних зобов`язань з приводу оплати комунальних послуг по квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та в судовому порядку не доведено понесення будь яких витрат стороною позивача в наслідок неправомірних дій відповідача.

Крім того, суд вважає, питання щодо обгрунтованості нарахованої заборгованості та підстави її стягнення з конкретної фізичної особи можуть бути вирішені виключно у судовому провадженні між підприємством, що надає житлово-комунальні послуги та відповідним споживачем.

Отримання моральної шкоди Позивач пов`язує з заборгованістю по комунальним платежам яка накопичилась за спірною квартирою, однак оскільки у задоволені вказаної вимоги судом відмовлено, моральна шкода відповідно також не підлягає до задоволенню.

Щодо судових витрат

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачами по фактично понесеним.

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним платежам та моральної шкоди залишити без задоволення.

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 )

- відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Суддя: О. В. Чайкіна