Номер провадження: 22-ц/813/3940/23
Справа № 509/6034/21
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 , від імені якої діяв адвокат Савчук Василь Романович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову, з врахуванням заяви від 25.01.2022 року про уточнення підстав позову, зазначила, що з 05 листопада 2005 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.09.2014 року (справа №509/4007/14-ц).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син- ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_4 , які після розірвання шлюбу проживають з нею.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей, позивачка просила суд стягнути з нього аліменти в розмірі 4 575грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову. Вказала на те, що доходи відповідача, його витрати на придбання цінного майна та відсутність у нього на утриманні інших осіб дають підстави вважати, що він спроможний надавати своїм дітям матеріальне утримання у заявленому нею розмірі. Надала суду докази, які свідчать про те, що діти за станом здоров`я потребують додаткових витрат на лікування та забезпечення їх належного, в тому числі фізичного, розвитку.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Суд вирішив питання розподілу судових витрат та допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи скарги мотивовано тим, що в порушення норм сімейного законодавства суд визначив розмір аліментів без врахування тієї обставини, що він добровільно щомісячно перераховує позивачці грошові кошти на утримання дітей в розмірі, який відповідає його щомісячному доходу, що становить 6800грн. Вказує на те, що позивачка не надала суду належних доказів, які б підтверджували його спроможність сплачувати аліменти в сумі 9 150 грн щомісячно, тому висновки суду в цій частині не ґрунтуються на встановлених ним обставинах та є немотивованими.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки адвокат Ломаковський Д.В. викладені в ній доводи не визнав, рішення суду просив залишити без змін.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, її представник адвокат Ломаковський Д.В. направив на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином, повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача- адвоката Соколової Г.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував, що основні витрати на утримання дітей несе мати (позивачка), в той час як відповідно до закону утримання дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

В процесі розгляду справи суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які після розірвання ними шлюбу рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.09.2014 року, що набрало законної сили, проживають з матір`ю.

З огляду на надані відповідачем фіскальні чеки, він, починаючи з січня 2020 року, раз в місяць, направляє позивачці грошові перекази (аліменти) у розмірі 2 040 грн (а.с.39-43).

З квітня 2022 року ОСОБА_1 працює водієм за трудовим договором, укладеним 01 квітня 2022 року із ФОП ОСОБА_5 , та отримує заробітну плату в розмірі 6 800грн на місяць(а. с.99-101).

17 березня 2021 року відповідач за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Мірошниченко Н.М., придбав квартиру АДРЕСА_1 (а. с.80).

Факт придбання квартири відповідач визнав та пояснив, що купив її за грошові кошти, отримані в порядку спадкування. Докази, які б підтверджували наведену обставину, не надав.

За станом здоров`я, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , страждає на хронічне захворювання атопічний дерматит, а донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , страждає на захворювання серця- параксемізальна тахікардія, в зв`язку з чим діти періодично проходять курси лікування та медичні обстеження, хлопчикові показане спеціальне харчування. Дітям рекомендоване санаторно-курортне лікування ( а. с.59-79).

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша-третя статті 181 СК України).

Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами є: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З огляду на наведені положення норм права, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені судом першої інстанції обставини, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, між сторонами виник спір щодо розміру належних до сплати відповідачем на утримання дітей грошових коштів, який підлягає вирішенню судом.

Позивачка вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дітей необхідним та достатнім буде розмір аліментів в сумі 4 575грн щомісячно на кожну дитину.

Відповідач наполягає на тому, що його місячний дохід дозволяє йому забезпечити розвиток дітей у визначеному законом мінімальному гарантованому розмірі аліментів на одну дитину, тобто у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки відповідач є працездатною та здоровою людиною; у нього немає інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини; він володіє на праві власності квартирою, яку придбав за договором купівлі-продажу 17.03.2021 року і в якій він не проживає, так як має постійне місце проживання в іншому населеному пункті, та ціна цієї квартири, за твердженням позивачки і відповідно до наданих нею доказів, які відповідачем не спростовані, перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а джерело походження коштів, за які придбана квартира, відповідачем не доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач може надавати своїм дітям утримання у розмірі більшому, ніж визначений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, та вважає, що суд обґрунтовано не обмежився розміром заробітку відповідача, встановивши наявність у нього витрат, що перевищують наведений ним заробіток (дохід).

Разом з тим, розмір аліментів в сумі 4 575грн щомісячно на кожну дитину належним чином не вмотивовано як позивачкою, так і судом, тому колегія суддів вважає його завищеним та визначеним без врахування того, що позивачка за законом має такий же обов`язок щодо утримання дітей, як і відповідач, однак розмір своєї частки в утриманні дітей не доводила та відповідні докази на підтвердження обґрунтованості заявленого нею до стягнення з відповідача розміру аліментів у твердій грошовій сумі не надала.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши надані сторонами та досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності, відповідно до приписів статті 89 ЦПК України, дійшов висновку, що рішення суду підлягає зміні із зменшенням визначеного судом до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розміру аліментів на утримання дітей із 4 575грн до 3 000грн на кожну дитину (разом 6 000грн) щомісячно.

В решті частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню із наведених вище підстав.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково, слід зазначити, що вимога відповідача щодо ухвалення нового судового рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей, задоволенню не підлягає з тих підстав, що як зазначалося вище, згідно із вимогами частини другої статті 181 СК України, право вибору способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину належить тому з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати у цій справі складаються із судового збору в розмірі 908 грн, які суд першої інстанції стягнув з відповідача в дохід держави та судового збору в розмірі 1 363 грн, сплаченого відповідачем при поданні апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже ціна позову у цій справі становить 54 900грн, тому ставка судового збору в сумі 908 грн визначена у мінімальному розмірі (0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб) і не зміниться із зменшенням розміру аліментів до 6 000грн на місяць (ціна позову-36 000грн). Таким чином, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2022 року частково змінити, зменшивши визначений судом до стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір аліментів на утримання дітей із 4 575грн на кожну дитину до 3 000 грн на кожну дитину (разом 6 000 грн) щомісячно.

В решті частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: О.В. Кутурланова

Н. В. Орловська

Повний текст постанови складено 27 лютого 2023 року

Суддя Л. В. Пузанова