РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання провести перерахунок заборгованості, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання провести перерахунок заборгованості, стягнення судових витрат звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та зобов`язати ТОВ «Рівнетеплоенерго» (код за ) провести перерахунок заборгованості зі сплати за послугу «гаряче водопостачання» по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 рік згідно показників приладів обліку гарячої води 1-типу КВ-1,5Г, заводський №273448 та 2-типу КВ-1,5Г заводський №273362 та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, і вказані обставини не заперечувалися представниками сторін, що позивач по справі ОСОБА_1 є співвласником та мешканкою квартири АДРЕСА_1 .

У вказаному помешканні встановлено прилади обліку гарячої води, а саме лічильник води КВ-1,5 заводський номер 273448 на кухні та лічильник води КВ-1,5 заводський номер 273362 в туалеті.

ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у вказане вище житлове приміщення, а саме до квартири АДРЕСА_1 .

Як зазначила у позовній заяві позивач, та даної обставини не заперечувалось представником позивача, вищезазначені прилади обліку гарячої води, що розташовані у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані в ТзОВ «Рівнетеплоенерго». Оплата за надані послуги з постачання гарячої води проводилась позивачем на підставі показників, зазначених приладів обліку гарячої води.

Тобто, позивач, у добровільному порядку передавала показники використаної кількості гарячої води до ТОВ «Рівнетеплоенерго», яке в подальшому здійснювало нарахування, а в подальшому у відповідному повідомленні про оплату зазначало суму коштів, які потрібно було сплатити споживачу за використану гарячу воду.

З досліджених в судовому засіданні паспортів на лічильники води (гарячої) вбачається, що термін наступної їх повірки настав 01 січня 2021 року. Однак, у передбачений час споживач не звернулась до відповідача, чи до іншої ліцензованої установи, для проведення повірки лічильників гарячого водопостачання.

Незважаючи на не звернення для проведення повірки, споживач та інші члени її сім`ї, зокрема, надалі продовжували користуватися послугами гарячого водопостачання. Вказаних обставин в судовому засіданні спростовано не було.

З дослідженого в судовому засіданні акту про монтаж/демонтаж засобу вимірювальної техніки вбачаться, що працівниками ТОВ «ТЕХ ПОВІРКА СЕРВІС» було проведено повірку лічильників КВ-1,5 заводський номер 273448 та КВ-1,5 заводський номер 273362 - 23.02.2022 року (дата наступної повірки 23.02.26).

На час виникнення спірних правовідносин правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність"», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесенимиЗаконом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування вузлів обліку - це огляд, опломбування / розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту один раз на 4 роки.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пункт 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, яким передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця, - застосуванню до спірних правовідносин не підлягає, оскільки як нормами ч. 4 ст. ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»,так і нормами ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Також, слід зазначити, що Наказом Міністерства економіки України від 13.10.2016 р.№1747 встановлено, що міжповірочний інтервал для всіх лічильників води становить 4 роки. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119-VIII, зі структур тарифів було вилучено витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку води. (на відміну від світло- та газопостачальників, у яких в тарифі включені витрати на повірку лічильника за рахунок виконавця послуг).

Виходячи з вищевказаного, кожен споживач повинен контролювати терміни повірки лічильника, адже якщо лічильник не пройшов повірки у визначений термін, надавач послуги має повне право здійснювати нарахування по нормі, не беручи до уваги показники лічильника.

Споживач повинен слідкувати за цілісністю пломб на лічильнику та за своєчасну оплату наданих послуг.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 11 травня 2021 року у справі № 215/6483/19, до 28 листопада 2017 року періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29 листопада 2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.

Відповідно до частини 4статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Враховуючи законодавчо встановлений термін повірки лічильника гарячої води - 4 роки, виходячи із зафіксованої в паспортах на лічильники води дати останньої повірки лічильника гарячої води,обов`язок позивача здійснити повірку квартирного приладу обліку води виник 01 січня 2021 року.

Позивач, як споживач послуг з гарячого водопостачання, про необхідність проведення повірки лічильника за власний рахунок була поінформована, оскільки відповідна інформація щодо термінів повірки встановлених в квартирі приладів обліку вказується в рахунках на оплату, які надходять споживачам кожного місяця. Також споживачу було роз`яснено, що у разі не проведення повірки у встановлений законодавством термін, розрахунки на централізоване опалення та гаряче водопостачання будуть проводитись, як для споживачів, квартири яких не оснащені засобами індивідуального обліку.

Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що як зазначила у позовній заяві сама позивач, оплата за надані послуги з постачання гарячої води проводилась позивачем на підставі показників, зазначених приладів обліку гарячої води, які нею подавались відповідачу. При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника позивача в тій частині, що поштова скринька позивача, у яку надходять поштова кореспонденція, зокрема і повідомлення про оплату за комунальні послуги не належним чином облаштована, оскільки це є власністю позивача і саме вона, як власник майна, зобов`язана здійснювати утримання в належному стані абонентську поштову скриньку.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач правомірно здійснив нарахування за спожиті послуги з гарячого водопостачання згідно з встановлених норм та тарифів за кількістю зареєстрованих осіб та укладеним договором, до дня опломбування лічильника після проведення періодичної повірки, без врахування показів лічильника. Підстав для здійснення перерахунку оплати за послуги гарячого водопостачання немає.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження, спростовані поясненнями представника позивача, а тому вони не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, тому не підлягає до задоволення і позовні вимога про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» про захист прав споживачів, зобов`язання провести перерахунок заборгованості, стягнення судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», м.Рівне, вул.Д.Галицького, 27

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов