Справа № 216/5447/21
Провадження № 4-с/216/18/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Головащенко Д.О.,

представника скаржника Мироненка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що 09.12.2022 на адресу Відділу примусового виконання рішень було направлено заяву від 09.12.2022 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 12.10.2022, виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17.11.2022 у справі № 216/5447/21 про стягнення з російської федерації майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в розмірі 287 351 грн, та моральної шкоди в розмірі 5200 000 грн, всього 5 487 351 грн. До заяви було додано ряд документів, а саме: виконавчий лист у справі № 216/5447/21 від 12.10.2022, копію довідки з філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» для проведення операцій поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 ; копію нотаріально посвідченої довіреності від 16.10.2021 на представництво інтересів ОСОБА_1 , в тому числі в органах Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вищевказана заява була отримана Відділом примусового виконання рішень 20.12.2022, що підтверджується відповідним витягом із Реєстру поштових відправлень Укрпошти.

05.01.2023 державним виконавцем було складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстави додання до заяви про відкриття виконавчого провадження кольорову фотокопію виконавчого листа, який, на думку виконавця немає сили виконавчого документу згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). Дане повідомлення було направлено на адресу заявника лише 09.01.2023, що суперечить п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону. Усуваючи розбіжності в трактуванні положень Закону 16.02.2023 було повторно направлено на адресу Відділу примусового виконання рішень оригінал виконавчого листа від 12.10.2022 у справі № 216/5447/21, який було отримано 28.02.2023. Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник просив суд визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби МЮУ Назаровця А.Т. щодо неналежного виконання покладених на нього ч. 5 ст. 26 Закону, а саме: не відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 12.10.2022, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 17.11.2022 у справі № 216/5447/21 про стягнення з російської федерації майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок збройної агресії проти України в розмірі 287 351 грн та моральної шкоди 5 200 000 грн, всього 5 487 351 грн; та зобов`язати усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Скаржник у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 скаргу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вірченко Ю.М. надав суду заперечення на скаргу. Просив суд відмовити заявнику, оскільки 03.03.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 71186239 з примусового виконання виконавчого листа № 216/5447/21. Постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів скарги вбачається, що скаржник оскаржує бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Назаровця А.Т. щодо не відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 216/5447/21 від 12.10.2022 про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 5 487 351 грн. В ході слухання справи судом встановлено, що за вищевказаним виконавчим листом 03.03.2023 відкрито виконавче провадження № 71186239, та копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1, 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, виходячи із дослідженого, судом не встановлено бездіяльності державного виконавця в ході примусового виконання виконавчого листа № 216/5447/21 від 12.10.2022, щодо неналежного виконання покладених на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 серпня 2023 року.

Суддя Ю.В.Онопченко