справа № 619/1536/23
провадження № 2/619/220/23
Рішення

іменем України

27 липня 2023 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/1536/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

представник позивача: ОСОБА_4 ,

представник відповідача: ОСОБА_5

вимоги позивача: про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду 412900,00 грн та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн, посилаючись на те, що 26.11.2022 о 05 год 12 хв до ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 сталося загоряння будинку на площі 350 кв.м, власниками якого, по частині, є позивач та відповідач. Загорання будинку відбулося у відповідача, що спричинило пожежу всього будинку, про що складено акт, де зазначено, що пожежа сталася внаслідок короткого замикання електромережі в частині будинку відповідача. Внаслідок чого, вона не може проживати у своєму будинку. Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку від 17.02.2023 вартість матеріального збитку, нанесений позивачу становить 412900,00 грн. Крім того, їй завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, було порушено її звичний режим життя та перенесла сильний психологічний стрес.

Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, надав відзив, у якому зазначив, що він є власником частини зазначеного житлового будинку, а власником іншої частини є його колишня дружина ОСОБА_3 . Акт про пожежу від 26.11.2022 не може бути належним доказом, оскільки відповідач самостійно не проводив електромережу в житловому будинку і його несанкціонованого втручання не було. Крім того, причини вказана ймовірна - коротке замикання електромережі без зазначення причини цього короткого замикання. Матеріали справи не містять доказів, що саме він є винним у спричиненні пожежі. У акті зазначено про знищення речей, а яких саме не зазначено, не зазначено яка саме пошкоджена частина даху мається на увазі. Звіт про оцінку майна не містить пояснень щодо вартості збитку, до того ж складений через два місяці після події. Для настання цивільно-правової відповідальності необхідним є наявність винних дій особи, яка завдала шкоду, протиправність таких дій, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок (а.с. 55-57).

Позивачем надано відповідь на відзив, зі змісту яких убачається, що у деліктних зобов`язаннях передбачається презумпція вини завдавала шкоди. Згідно акту від 26.11.2022 місцем виникнення пожежі є частина будинку відповідача, а причина - коротке замикання, ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електромережі та її перенавантаження відповідачем та його недбалим ставленням до цього. Отже, внаслідок протиправних дій відповідача, який порушив правила пожежної безпеки при експлуатації електромережі у належній йому частині житлового будинку , сталася пожежа, якою завдані збитки. Саме відповідач має доводити відсутність його вини у заподіянні шкоди (а.с. 80-82).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 28.03.2023 судом зроблено запит до Дергачівської міської ради щодо місця перебування та місця проживання відповідача та 07.04.2023 надійшла відповідь.

Ухвалою суду від 11.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.05.2023, яке неодноразово відкладалося за клопотанням сторін, залученням третьої особи - ОСОБА_3 до участі у справі відповідно до ухвали від 28.06.2023.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Як убачається з акту про пожежу, складеного 26.11.2022 інспектором ВЗНС Харківського РУ ГУ ДСНС України, пожежа виникла 26 листопада 2022 року о 05 год 08 хв у житловому будинку АДРЕСА_2 , власниками якого, по частині, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Пожежею знищено 1/2т частину житлового будинку, прибудова до житлового будинку ОСОБА_2 , господарча споруда, телевізори, ноутбуки, гроші, домашні та побутові речі, меблі та ін. ОСОБА_1 , разом на загальній орієнтовній площі 350 кв.м. Пожежею пошкоджено дах, господарча будівля ОСОБА_1 . Ймовірна причина пожежі - коротке замикання електромережі (а.с. 6).

Згідно відомостей довідки, складеної поліцейським СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області 26.11.2022 при виїзді на місце події за указаною адресою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з заявами, у яких просять розгляд справи за фактом загоряння будинку не проводити, так як претензій ні до кого не мають (а.с. 7).

Позивачем надано висновок суб`єкта оціночної діяльності - ФО-П ОСОБА_6 , згідно якому вартість матеріального збитку, який був нанесений власниці частини житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.02.2023 становить 412900,00 грн (об`єкт оцінки - частини житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами) (а.с. 12-37).

Відповідачем надано висновок ТОВ «Ваш експерт» про ринкову вартість будинку, з якого убачається, що оціночна вартість частини житлового будинку за зазначеною адресою становить 182836,00 грн (а.с. 101-113).

Відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10.07.2019, у порядку поділу майна подружжя, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , право власності на зазначений житловий будинок, по частині, за кожним (а.с. 60-62).

За відомостями з державного реєстру речових прав (інформаційна довідка №333490748 від 25.05.2023) житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності в частині ОСОБА_1 та в частині ОСОБА_3 .

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 07.03.2018 по справі № 711/2292/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Так, на підтвердження вартості матеріального збитку позивачем надано висновок суб`єкта оціночної діяльності, де об`єктом оцінки була частина житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин щодо конкретного виду, переліку майна позивача, яке було знищено (пошкоджено) внаслідок пожежі та в чому виразилася така шкода.

Як визначено вимогами п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

На підтвердження позовних вимог в частині розміру матеріальної шкоди позивачу було запропоновано провести експертизу, але вона відмовилася.

Крім того, частинами четвертою-п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18).

Установлено, що пожежа виникла у будинку, співвласником якого є також ОСОБА_3 , яка судом була залучена до участі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог.

Суд зазначає, що ОСОБА_3 , як співвласник, несе відповідальність за пожежну безпеку у будинку. При цьому, позивачем зазначена особа, як співвідповідач, залучена не була.

Отже, позов пред`явлено не до всіх осіб, які мають відповідати за цією вимогою.

У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 450/2524/17.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 233/3366/19.

Таким чином, позивач не довів обставини, які мають значення для справи та на які посилався як на підставу своїх вимог, а саме не надав належних і допустимих доказів на підтвердження завданих збитків та не залучив до участі у справі всіх належних відповідачів, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підягають.

Враховуючи, що у задоволенні матеріальних збитків суд відмовляє, то моральна шкода, також, задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові суд відмовляє, судовий збір з відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 31.07.2023.

Суддя І. М. Нечипоренко