КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа №753/8407/14-ц

провадження №22-ц/824/5709/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Просперіті файненшл», акціонерне товариство «УкрСиббанк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року у складі судді Лужецької О.Р.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача його правонаступником, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Просперіті файненшл», акціонерне товариство «УкрСиббанк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі №753/8407/14.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 10 червня 2021 року старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Гусєвою Я.А. відкрито виконавче провадження № 65700677 по примусовому виконанню виконавчого листа №753/8407/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 203 048 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становило 2 337 666,45 грн, а виконавче провадження №65700882 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору у розмірі 3 654 грн.

Зазначав, що станом на дату подання цієї заяви виконавче провадження №65700677 не було виконано, закрито або зупинено.

11 листопада 2022 року між АТ «Укрсиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Просперіті Файненшл» з другої сторони, укладено Договір факторингу № 11-11/2022, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило, а ТОВ «Просперіті Файненшл» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 вересня 2006 року зі всіма Додатками, змінами та Додатковими угодами до нього, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Також, 11 листопада 2022 року, між ТОВ «Просперіті Файненшл» та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення права вимоги №11112022/01, відповідно до якого ТОВ «Просперіті Файненшл» відступило, а ОСОБА_1 набув право вимоги за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 вересня 2006 року.

Звертав увагу суду, що зважаючи на поєднання в одній особі ОСОБА_1 як боржника, так і кредитора за Договором про надання споживчого кредиту від 21 вересня 2006 року зобов`язання за вказаним кредитним договором є припиненими.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року заяву задоволено частково.

Допущено заміну стягувача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 за виконавчими листами:

- №753/8407/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн;

- №753/8407/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судового збору у сумі 3 654 грн.

В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 23 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання виконавчих листів від 28 серпня 2018 року №753/8407/14 такими, що не підлягають виконанню скасувати та ухвалити нову про задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи в частині оскарження.

Звертає увагу суду на те, що зважаючи на поєднання в одній особі ОСОБА_1 як боржника, так і кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 вересня 2006 року, зобов`язання за вказаним кредитним договором є припиненим і не підлягає подальшому виконанню (в тому числі і примусовому).

Зазначає, що частина друга статті 432 ЦПК України не містить жодних обмежень щодо підстав та/або часу припинення зобов`язання, на примусове виконання якого було видано виконавчий лист, який визнано таким, що не підлягає виконанню.

Уважає, що судова заміна сторони стягувача у виконавчих листах від 28 серпня 2018 року №753/8407/14 на ОСОБА_1 , який одночасно виступає боржником за цими виконавчими листами, призводить до правової нікчемності даних виконавчих листів, оскільки відповідно статті 606 ЦК України вони видані по припиненому зобов`язанню і їх примусове виконання (яке є призначенням виконавчих документів) не має жодного сенсу.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Заявник у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року оскаржується апелянтом лише в частині відмови у визнанні виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а тому в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що поєднання в одній особі боржника та стягувача відбулось під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, що може бути підставою для повернення виконавчого документу за відповідною заявою стягувача, закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання судового рішення, проте не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 3 654 грн.

На виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у м. Києві перебувають виконавчі провадження №65700677 та №65700882 щодо виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн та судового збору у сумі 3 654 грн.

11 листопада 2022 року між АТ «Укрсиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Просперіті Файненшл» з другої сторони, укладено Договір факторингу № 11-11/2022, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило, а ТОВ «Просперіті Файненшл» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 вересня 2006 року зі всіма Додатками, змінами та Додатковими угодами до нього, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1

11 листопада 2022 року, між ТОВ «Просперіті Файненшл» та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення права вимоги №11112022/01, відповідно до якого ТОВ «Просперіті Файненшл» відступило, а ОСОБА_1 набув право вимоги за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 вересня 2006 року.

На підставі викладеного ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року замінено стягувача АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 за виконавчими листами №753/8407/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн, а також судового збору у розмірі 3 654 грн.

Заявник, як на підставу для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилався на поєднання в одній особі ОСОБА_1 як боржника, так і кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 вересня 2006 року.

Окрім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що звертався до державної виконавчої служби щодо повернення виконавчих листів, де йому роз`яснили про необхідність сплатити у такому разі виконавчий збір, який становить значну для заявника суму.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Матеріалами справи встановлено, що виконавчі листи були видані на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, та яке в подальшому не скасовувалося. На помилковість видачі виконавчих листів заявник також не посилався.

Укладення ж договору про відступлення права вимоги від 11 листопада 2022 року, за яким боржник ОСОБА_1 став стягувачем за судовим рішенням про стягнення з нього кредитної заборгованості, не є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Так, підстави закінчення виконавчого провадження передбачені статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Серед таких підстав, зокрема, є визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення, фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (ч. 1 та п. 9 ч. 1 т. 39 Закону України «Про виконавче провадження). У такому разі виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Зазначеною нормою не передбачено такої підстави для закриття виконавчого провадження як збіг в одній особі боржника та поручителя.

Судом проведено заміну стягувача з АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 , відтак останній не має перешкод як стягувач відмовитися від примусового виконання судового рішення.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що до стягнення у повному обсязі виконавчого збору або витрат виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника не знімається і боржник не виключається з Єдиного реєстру боржників. Визнання ж виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню приведе до виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що суперечить статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання заявника на те, що у зв`язку із зміною кредитора, який поєднано в одній особі боржника та кредитора, зобов`язання відповідно до статті 606 ЦК України є припиненими, а тому виконавчі листи є такими, що не підлягають виконанню, не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

За змістом пункту 2.1 договору факторингу, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Просперіті Файненшл», а також відповідно до п. 2.1 договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «Просперіті Файненшл» та ОСОБА_1 відступлення права вимоги було здійснене не у зв`язку з тим, що АТ «Укрсиббанк» чи ТОВ «Просперіті Файненшл» мало перед ОСОБА_1 фінансові чи інші зобов`язання, а за плату. Фактично таким способом сторони вирішили між собою питання виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн.

Проте вказаним рішенням суду, за якими видано виконавчі листи, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» як заборгованість за кредитом в розмірі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн, так судовий збір у сумі 3 654 грн.

З договору про відступлення права вимоги не вбачається, що сторони вирішили питання про відступлення права вимоги щодо судового збору.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Виходячи з пояснень самого ОСОБА_1 , його дії зводяться до ухилення від сплати передбаченого законом виконавчого збору за виконавчими листами №753/8407/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в сумі 203 048 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2014 року становить 2 337 666,45 грн, а також судового збору у сумі 3 654 грн.

З огляду на зазначене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та подані сторонами докази, надав їм належну правову оцінку та, правильно застосувавши норми матеріального права, вірно вирішив, що у зв`язку з ненаданням суду доказів щодо наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевим судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «28» лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик