Справа № 683/1987/22
06 лютого 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.
за участі секретаря судового засідання Свідерської К.В.,
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
їх представника адвоката Віхерко Н.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/1987/22, 2/683/94/2023 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на спадщину
в с т а н о в и в:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просять визнати за ними в порядку спадкування в рівних частках право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова Хмельницької області, яке належало ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 923713, виданого 06 вересня 2002 року на підставі рішення Старокостянтинівської райдержадміністрації від 15 липня 2002 року.
В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . Вказують, що вони як діти спадкодавця та їх мати, дружина померлого ОСОБА_5 прийняли спадщину, яка не оформила своє спадкове право, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . При житті ОСОБА_5 склала на їх користь заповіт, посвідчений Волиця - Керекешинською сільською радою 22 листопада 2005 року.
Однак, оформити свої спадкові права вони не в змозі через те, що наявний спір із ОСОБА_3 , який на день смерті ОСОБА_4 , був зареєстрований спільно з ним за адресою АДРЕСА_1 та при житті ОСОБА_4 , склав на його користь заповіт, посвідчений Волице - Керекешинською сільською радою 29 травня 2002 року, в з в`язку із чим нотаріус відмовив в оформлені спадщини.
Указували, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на день смерті ОСОБА_4 , спадкоємцем, що прийняв спадщину визнавався спадкоємець, що фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або якщо він протягом шести місяців подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Проте, на день смерті ОСОБА_4 відповідач не проживав разом з спадкодавцем, не вчиняв жодних дій, що свідчили про прийняття спадщини, оскільки з 1997 року проживає в росії та є її громадянином, а відтак не має право на спадкування земельної ділянки на території України. Реєстрація місця проживання разом з спадкоємцем не свідчить про прийняття спадщини, а тому відповідач не прийняв у встановленому законом порядку спадщину після смерті батька ОСОБА_4 .
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Віхерко Н.О. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_3 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Указані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц (провадження № 14-608цс18).
Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
За змістом статті 553 ЦК УРСР уважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який на день своєї смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_3
29 травня 2002 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Волиця - Керекешинською сільською радою, згідно якого усе належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_3 .
Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 923713, виданого 06 вересня 2002 року на підставі рішення Старокостянтинівської райдержадміністрації від 15 липня 2002 року ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова Хмельницької області.
Згідно довідок виконкому Волице-Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 15 червня 2017 року №255 та №256 після смерті ОСОБА_4 , фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступив спадкоємець за заповітом син ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований разом з батьком та матір`ю ОСОБА_5 в одному будинку по АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 указували, що їх брат відповідач ОСОБА_3 з 1997 року не проживав за вказаною адресою, будь-яких дій, що свідчили про прийняття ним спадщини після смерті батька не вчиняв, участі в його похованні не приймав.
Зазначені позивачками обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Так, згідно довідки старости Волице-Керекешинського старостинського округу від 22 червня 2022 року №20-10/41, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , не проживає за вказаною адресою з 2012 року, оскільки виїхав за межі України. До цього часу був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , де не проживав з 1997 року.
Надаючи оцінку вказаним довідкам, суд уважає, що реєстрація місця проживання спадкоємця разом із спадкодавцем не є доказом прийняття ним спадщини в розумінні ст.553 ЦК УРСР.
З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року в справі № 348/618/15-ц (провадження № 61-9592св19), які в силу ч.4 ст.263 ЦПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_3 з 1997 року не проживав за адресою АДРЕСА_1 , оскільки виїхав до російської федерації, громадянином якої є, приїздив лише на похорон батьків, участі у витратах на їх похованні не приймав, будь-яких дій на управління та розпорядження спадковим майном не вчиняв.
Зазначені позивачками та свідками обставини підтверджуються також архівною довідкою Хмельницького державного нотаріального архіву №130 /01-18 від 23 січня 2017 року про те, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 в 2002-2004 році не заводилась, із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса 17 червня 2017 року.
Про проживання відповідача в російській федерації свідчать також подані ним для прийняття спадщини документи, посвідчені нотаріусом російської федерації, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 380/2017.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не може уважатись таким, що відповідно до ст.ст. 549, 553 ЦК України вступив в управління або володіння спадковим майном у шестимісячний строк, оскільки не проживав на території України, не вчинив інших дій, що свідчать про прийняття ним спадщини.
Відтак, єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5 , яка на день його смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , яка прийняла, однак не оформила свої спадкові права, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставини прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 його дружиною ОСОБА_5 підтверджуються довідкою виконавчого комітету Волице Керекешинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №256 від 15 червня 2017 про склад сім`ї ОСОБА_4 на день його смерті, а також наявністю в її спадкоємиць позивачок у справі оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 923713, виданого 06 вересня 2002 року на підставі рішення Старокостянтинівської райдержадміністрації від 15 липня 2002 року.
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цьго Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).
Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Старокостянтинів Хмельницької області померла ОСОБА_5 , яка для позивачів була матір`ю. На день своєї смерті ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3
22 листопада 2005 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений Волиця - Керекешинською сільською радою, згідно якого усе належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно рішень Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 два місяці після набрання рішення суду законної сили.
01 лютого 2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 12/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
01 лютого 2019 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В., на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлій ОСОБА_5 на 1/2 частку права на земельну частку (пай).
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 12/2019, заведеної 01 лютого 2019 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В., до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємицями за законом після смерті ОСОБА_5 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину та оформили частину спадкового майна.
Внаслідок прийняття та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули права власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова Хмельницької області, яке належало ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 923713, виданого 06 вересня 2002 року на підставі рішення Старокостянтинівської райдержадміністрації від 15 липня 2002 року.
15 червня 2022 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , оскільки є наявний спір із їхнім братом ОСОБА_3 , який на день смерті ОСОБА_4 , був зареєстрований спільно з ним за адресою АДРЕСА_1 та при житті ОСОБА_4 , склав на його користь заповіт, посвідчений Волице - Керекешинською сільською радою 29 травня 2002 року.
Відповідно до роз`ясень, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_3 визнається судом таким, що відповідно до вимог ст. 549, 553 ЦК України не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після його смерті є дружина останнього ОСОБА_5 , яка не оформила своїх спадкові права, оскільки померла, позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 слід задовольнити та визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова Хмельницької області, яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).
Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла, однак не оформила спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частках право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова Хмельницької області, яке належало ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №923713, виданого 06 вересня 2022 року на підставі рішення Старокостянтинівської райдержадміністрації від 15 липня 2022 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 09 лютого 2023 року.
Суддя: