Справа № 462/2656/21 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/3196/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» Державного територіально-галузевого об`єднання Львівська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, покликається на те, що працював на посаді заступника начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід». 15.01.2021 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків, а саме, незабезпечення належного контролю за діями підлеглих працівників. Проте в порушення вимог трудового законодавства, його не ознайомлено із наказом про оголошення догани та не надано можливості надати пояснення з приводу обставини, що слугували підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Звертає увагу, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та протокол оперативної наради №НЗТ-06/04 від 13.01.2021 року, не містять належних обгрунтувань, які б давали підстави вважати, що він вчинив дисциплінарний проступок внаслідок винних дій, без поважних причин умисно чи з необережності. Стверджує, що відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, а саме дисциплінарне стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється під розписку, однак позивача не було повідомлено у передбаченому законом порядку про оголошення йому догани. Вважає, що відповідач грубо порушив порядок застосування дисциплінарного стягнення, а наказ, який виданий із порушенням законодавчо визначеного порядку, є незаконним. З наведених підстав просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід «Державного територіально-галузевого об`єднання Львівська залізниця» від 15.01.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » в частині, що стосується притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містить посилання на нормативно-правовий акт, на підставі якого його притягнуто до відповідальності, коли саме конкретно мали місце випадки незабезпечення належного контролю за підлеглими працівниками, у чому таке полягало та у який спосіб позивач не забезпечив контроль, а також чи взагалі існує причинно-наслідковий зв`язок між виконанням позивачем своїх посадових обов`язків та діями, які були вчинені майстром ОСОБА_3 та машиністом-інструктором локомотивних бригад ОСОБА_4 . Звертає увагу на те, що на відміну від обгрунтування підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оспорюваний наказ щодо інших працівників містить чітке покликання на порушення ними п. 4.1.1 Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації. Вважає, що саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази підтвердження винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Зазначає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнято за результатами оперативної наради без повідомлення позивача про необхідність надання пояснень за результатами проведеної 13.01.2021 року оперативної наради під головуванням заступника директора регіональної філії «Львівська залізниця». Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись дії з метою отримання від позивача пояснень щодо дисциплінарного проступку, а про акти щодо відмови від ознайомлення з наказом від 13.01.2021 року та 15.01.2021 року, йому стало відомо лише під час розгляду справи судом першої інстанції. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за встановленої винної поведінки позивача відповідачем правомірно було застосовано такий захід дисциплінарного стягнення, як догана. При цьому відповідач дотримався вимог, передбачених ст. ст. 147, 149 КЗпП України, дотримався строків притягнення до дисциплінарної відповідальності та врахував обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» філії «Львівська залізниця» № 847/ОС від 26.09.2018 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду заступника начальника депо за переведенням з ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод».

Наказом № ВК-2/08 від 15.01.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників депо» за неналежне виконання своїх посадових обов`язків в частині послаблення контролю за діями підлеглих працівників заступникові начальника локомотивного депо (з ремонту) ОСОБА_1 оголошено догану.

Вважаючи незаконним наказ № ВК-2/08 від 15.01.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників депо» в частині оголошення ОСОБА_1 догани, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» Державного територіально-галузевого об`єднання Львівська залізниця про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Тобто, ОСОБА_1 пред`явив позов, зазначивши відповідачем Відокремлений підрозділ «Локомотивне депо Львів-Захід» Державного територіально-галузевого об`єднання Львівська залізниця.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (ч. 1 ст. 91 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року у справі № 593/98/21 провадження № 61-1444св22 зазначено, що ураховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна і безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

З наведених норм права слід дійти висновку, що філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у цивільному процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає така філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20)».

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 07 липня 2021 року у справі № 712/13066/18 (провадження № 61-14548св19), від 10 листопада 2021 року у справі № 552/2889/20 (провадження № 61-2238св21), від 09 лютого 2022 року у справі № 607/4090/21 (провадження № 61-15138св21), від 09 лютого 2022 року у справі № 213/4206/19 (провадження № 61-9221св21), від 18 травня 2022 року у справі № 552/3667/19 (провадження № 61-16667св21).

Пунктом 1 розділу «Загальні положення» Положення про виробничий структурний підрозділ «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» №133/од від 21.02.2019 року передбачено, що Локомотивне депо Львів-Захід є виробничим структурним підрозділом регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Пунктом 2.1 розділу 2. «Юридичний статус філії» Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», передбачено, що філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи.

Отже, ОСОБА_1 пред`явив позов до Відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» Державного територіально-галузевого об`єднання Львівська залізниця», який не має статусу юридичної особи.

Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть бути стороною у цивільному процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони в цивільному процесі, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За вищенаведеного, оскаржуване рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 367, 368, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.04.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк