П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Київ

Справа № 759/1382/19

Провадження: № 22-ц/824/7883/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Журибеди О.М.,

за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,

у с т а н о в и в:

В березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі постанови Верховного суду від 18.11.2020 року у цивільній справі №759/1382/19 Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

У липні 2021 року виконавчий лист було направлено для примусового виконання до Бердянського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

02.02.2021 року постановою Бердянського відділу державної виконавчої служби відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) закінчено виконавче провадження №66032315.

Однак виконавчий лист державним виконавцем не було повернуто до Святошинського районного суду м. Києва.

Враховуючи, що на даний час, місто Бердянськ є тимчасово окупованою територією, на якій проводились та проводяться бойові дії, виконавчий лист імовірно було знищено або втрачено.

За викладених обставин, просив видати дублікат виконавчого листа, виданого на підставі постанови Верховного суду від 18.11.2020 року у цивільній справі №759/1382/19.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа на підставі постанови Верховного суду від 18 листопада 2020 року у цивільній справі №759/1382/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що заявником не було залучено орган державної виконавчої служби, як учасника виконавчого провадження, а у задоволенні її клопотання про залучення до участі у справі відповідного органу державної виконавчої служби було відмовлено, що є процесуальним порушенням. Вказує, що вказана обставина унеможливлює встановлення факту втрати виконавчого документу.

Вказувала також на те, що заявником не було доведено факту втрати виконавчого документу, а посилання на те, що м. Бердянськ, де на виконанні перебував виконавчий документ, є окупованим, не може однозначно свідчити про втрату виконачого листа, оскільки постанову про закінчення виконавчого провадження було винесено 04 лютого 2022 року, тобто, до моменту окупації, а факт ненадходження виконавчого листа до суду не є підтвердженням його втрати.

Окрім того, вважала, що не може бути виданий дублікат виконавчого листа з підстав його втрати, оскільки за виконавчим документом вже відбулось повне фактичне виконання рішення суду.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що нормами ЦПК України не передбачено обов`язкового залучення органу ДВС до участі у справі при розгляді питання щодо видачі дублікату виконавчого листа. Відмітив, що виконавче провадження здійснювалось Бердянським відділом державної виконавчою служби, за місцем перебування його сина. При цьому, він розумів ризики повномасштабного вторгнення Російської федерації на територію України та можливість окупації міста Бердянська, у зв`язку з чим, ним було прийнято рішення забрати сина до м.Києва. В лютому 2022 року, він, дійсно звернувся до виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, оскільки продовжувати здійснювати виконавчі дії не було сенсу та логіки.

Зауважив, що наразі місто Бердянськ окуповане та можливо припустити, що відділ виконавчої служби не встиг направити виконавчий лист до суду, а тому висновки про його втрату є обґрунтованими.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, та її представник адвокат Семененко В.Л. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що він не може бути присутнім у зв`язку із службовою необхідністю.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , колегія суддів ураховувала наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із службовою необхідністю, ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження вказаних обставин, а тому визначені обставини не можуть вважатись поважною причиною для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене та урахувавши ту обставину, що учасники справи про розгляд справи були повідомлені заздалегідь, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності ОСОБА_2 , який не з`явився до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Семененко В.Л., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, Постановою Верховного суду від 18.11.2020 року у цивільній справі №759/1382/19 визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його вихованні.

01.07.2021 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №759/1382/19.

04.02.2022 року постановою заступника начальника Бердянського відділу державної виконавчої служби відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаля Д.О. закінчено виконавче провадження за заявою стягувача ОСОБА_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, а виконавчий документ був втрачений у зв`язку військовими діями Російської Федерації на території України.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як було встановлено, згідно постанови державного виконавця від 04.02.2022 року виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №759/1382/19, виданого 01 липня 2021 року, було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Окрім того, варто зауважити, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Міністерство юстиції України наказом від 08.07.2022 № 2869/5 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» визначило, що під час дії воєнного стану відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснюється примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія на яку поширюється компетенція Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Отже, заявник не був позбавлений можливості звернутись до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та отримати відомості про те, чи був направлений виконавчий лист відділом виконавчої служби до суду в порядку ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, посилання на те, що виконавчий документ був втрачений у зв`язку військовими діямиґрунтуються виключно на припущеннях.

Суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, що призвело до невірного застосування вимог процесуального законодавства та постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК Українипорушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону, ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова