Провадження № 4-с/638/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю секретаря судового засідання Орос (Поволяєвої) О.В., Шевцової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу Кредитної спілки «Соколов» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова Артема Сергійовича, боржник ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року Кредитна спілка «Соколов» (далі КС «Соколов») звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова Артема Сергійовича (далі державний виконавець), боржник ОСОБА_1 , в якій просить суд скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу за зведеним виконавчим провадженням № 60953522, 66313803.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року у справі № 638/20535/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь КС «Соколов» заборгованість за кредитним договором № 143 в розмірі 24 650, 00 грн.

31 жовтня 2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі № 638/20535/14-ц (далі виконавчий лист).

13 січня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньовим А.С. на підставі зазначеного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 60953522, за яким боржником є ОСОБА_3 .

Державного виконавця було повідомлено, що у зв`язку з укладенням боржником ОСОБА_3 шлюбу, її прізвище було змінено на « ОСОБА_7 ».

В рамках виконавчого провадження виконавцем було здійснено перевірку майнового стану боржника ОСОБА_8 та встановлено, що вона не отримує пенсію, не працює за трудовим договором, транспортні засоби на її ім`я не зареєстровані, на її ім`я зареєстровані ТОВ «Домовіта», статутний капітал якого становить 10 000,00 грн. та ТОВ «Паритет-Трейд ЛТД», статутний капітал якого становить 100 000,00 грн.

Представником стягувача на ім`я державного виконавця було направлено клопотання про звернення стягнення на статутний капітал боржника, проте, державним виконавцем дане клопотання не вирішено, не вжито необхідних дій щодо звернення стягнення на частку учасника товариства.

Зважаючи на зазначене, державним виконавцем не вжито заходи, передбачені ст. 22 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст. 53-1 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо розшуку та реалізації майна боржника, передчасно повернуто постановою від 15 липня 2021 року виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні № 60953522.

В судове засідання боржник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, які були повернуті до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Державний виконавець ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій посилаючись на воєнний стан та перебування в іншій країні, просив суд скаргу розглядати без його участі.

Зважаючи на визначений ч. 1 ст. 450 ЦПК України десятиденний строк розгляд справи, строк перебування справи в провадженні суду, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2016 року у справі № 638/20535/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь КС «Соколов» заборгованість за кредитним договором № 143 в розмірі 24 650, 00 грн.

31 жовтня 2016 року на підставі даного заочного рішення Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі № 638/20535/14-ц (далі виконавчий лист).

Відповідно до актового запису про шлюб № 124 від 11 березня 2017 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінено прізвище на « ОСОБА_7 ».

13 січня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньовим А.С. на підставі зазначеного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 60953522, за яким боржником є ОСОБА_3 , про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В рамках виконавчого провадження № 60953522 державним виконавцем було організовано розшук майна боржника шляхом подання запитів до відповідних органів та установ, проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що містяться в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника.

Постановою державного виконавця від 27 січня 2020 року у ВП № 60953522 накладено арешт на грошові кошти боржника.

Згідно із відповіддю на запит до Пенсійного фонду України № від 13 січня 2020 року дані щодо нарахування ОСОБА_3 пенсії відсутні.

Відповідно до відповіді на запит до Державної фіскальної служби України № 110057379 від 04 серпня 2021 року фізичну особу підприємця ОСОБА_3 знято з обліку у контролюючих органах.

Згідно із відповіддю на запит до Міністерства внутрішніх справ України № 110057394 від 04 серпня 2021 року у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_3 транспортні засоби.

15 липня 2021 року постановою державного виконавця Березньова А.С. у ВП № 60953522 повернуто виконавчий документ стягувачу на підстав п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи відповідно до закону щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

З наданих до суду стягувачем витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_8 є єдиним засновником та керівником ТОВ «Паритет-трейд ЛТД», розмір частки засновника (учасника) становить 100 000,00 грн. та ТОВ «Домовіта», розмір частки засновника (учасника) становить 10 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, зважаючи на наступне.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Стаття п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке можу бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до п. 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Статтею 53-1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначається ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Статтею 22 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів, на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку боржника або майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи, або відповідно до способу позасудового звернення стягнення на частку учасника товариства, що передбачений договором застави частки у статутному капіталі товариства та відповідає позасудовим способам звернення стягнення, встановленим Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". У разі звернення стягнення на частку у статутному капіталі товариства на підставі виконавчого документа виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті.

З правового аналізу зазначених норм Законів вбачається, що вони встановлюють правовий механізм задоволення вимог стягувачів (кредиторів) за рахунок корпоративних прав боржника. У разі, якщо боржник являється єдиним засновником товариства, передбачено процедуру примусової реалізації корпоративних прав за загальними правила виконавчого провадження.

Для забезпечення відчужуваності боржником своїх активів у виконавчому провадженні, виконавець накладає арешт на відповідні майнові права боржника та оскільки за діючим законодавством на корпоративні права розповсюджується правовий режим рухомого майна, відповідне їх обтяження вноситься до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що унеможливлює вчинення боржником дій щодо відчуження своєї частки.

Зважаючи на наявність у боржника ОСОБА_1 частки в товариствах, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, не надав правової оцінки встановленим обставинам на відповідність вимогам чинного законодавства, залишивши поза увагою правове регулювання відносин, не здійснив належним чином та у повному обсязі в межах наділених повноважень заходи щодо розшуку та встановлення майна боржника.

Проаналізувавши зазначені норми ЗУ «Про виконавче провадження» суд зазначає, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень, у тому числі накладати арешт на корпоративні права боржника у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках та інших фінансових установах.

У даній справі державний виконавець не був позбавлений права направити відповідні запити та отримати витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з метою встановлення наявності у боржника корпоративних прав.

Зі змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що ОСОБА_11 є єдиним засновником ТОВ «Паритет-трейд ЛТД», із розміром внеску до статутного фонду 100 000,00 грн. та ТОВ «Домовіта», із розміром внеску до статутного фонду 10 000,00 грн., а також керівником цих товариств, які були засновані 09 вересня 2019 року та 16 вересня 2019 року відповідно.

З огляду на наявність у боржника ОСОБА_1 корпоративних прав, державний виконавець був зобов`язаний з метою забезпечення принципу обов`язковості виконання судового рішення, передбаченого ст. 129-1 Конституції України, вирішити питання щодо застосовано такого заходу процесуального впливу як арешт корпоративних прав та в подальшому вирішити питання щодо звернення стягнення на корпоративні права з урахуванням співмірності до обсягу вимог за виконавчим документом.

Дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу не відповідають заходам примусового виконання рішень, передбачених ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зважаючи на зазначене вище, дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова А.С. щодо повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 15 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 60953522 є неправомірними.

Щодо вимоги скаржника щодо скасування саме судом постанови державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу, то дана вимога не є належним способом захисту, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України не передбачено право суду скасування постанови виконавця.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення скарги шляхом визнання дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 15 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 60953522 неправомірними та зобов`язання останнього скасувати постанову про повернення виконавчого документа.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 353, 447, 448, 449 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Кредитної спілки «Соколов» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова Артема Сергійовича, боржник ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова Артема Сергійовича щодо повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 15 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 60953522.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова Артема Сергійовича скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 60953522.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Орос (Поволяєва)