н/п 2-о/174/11/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2023 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, вказуючи, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи та є онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме в м.Старобільськ Старобільського району Луганської області ( так званої Луганської Народної Республіки), про що 09 вересня 2022 року відділом запису актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки складено запис акту про смерть № 521 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Для проведення державної реєстрації смерті, відповідно до законодавства України, вона звернулася до Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відділ ДРАЦС), однак відділ ДРАЦС відмовив їй в такій реєстрації, посилаючись на відсутність необхідних документів.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, що визначено Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-УІІІ та наказом Мінреінтеграції № 309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До переліку територіальних громад розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), входить і Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганської області.

Просить встановити факт смерті її діда ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить заяву задовольнити. (а.с.22)

Представник заінтересованої особи - Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. (а.с.23)

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.1 гл.5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Також, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Факт родинних відносин між заявницею та померлим ОСОБА_2 підтверджується наступними документами:

Відповідно до копії свідоцтва про народження матері заявниці - ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданого Старобільським Рай ЗАГС Ворошиловградської області, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . (а.с.9)

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Половинкинської сільради Старобільського району Луганської області, ОСОБА_3 23.07.1994 р. уклала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 . (а.с.10)

Відповідно до копії свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . (а.с.11)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_7 05.10.2018 уклала шлюб з ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_10 . (а.с.13)

Особа заявниці підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_6 , виданого 14 листопада 2018 року, орган видачі 4458, відповідно до якого ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Половинкине Старобільського району Луганської області. (а.с.14)

Відповідно до копії довідки від 13.04.2022 №1244-, виданої Управлінням соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа. (а.с.16)

Факт смерті та причини смерті ОСОБА_2 підтверджуються копією лікарського свідоцтва про смерть форми № 106/у № 252 від 13.08.2022, виданого Старобільським міжрайонним відділенням ДУ «Луганське Республіканське бюро судово-медичної експертизи» ЛНР та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГС Старобільського районного управління юстиції Міністерства юстиції, так званої Луганської Народної Республіки, згідно яких ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Старобільськ Старобільського району, так званої Луганської Народної Республіки, у віці 75 років, причина смерті механічна асфіксія від здавлення органів шиї петлею під час повішання. (а.с.4,5)

Громадянство України померлого ОСОБА_2 підтверджується копією паспорту останнього серії НОМЕР_7 , виданого Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 29.12.1999. (а.с.6-7)

Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає за можливе застосувати вищевказані загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, для оцінки наданих заявницею документів про смерть ОСОБА_2 , виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті діда на тимчасово окупованій території України для заявниці ОСОБА_1 є істотно обмеженими, у той час як встановлення вказаного факту має для неї істотне значення щодо реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо, тому надані заявницею копії свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , суд приймає у якості допустимих доказів по справі.

Таким чином, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є онукою померлого ОСОБА_2 , який є громадянином України, проживав та помер на тимчасово окупованій території України в м.Старобільськ Старобільського району, так званої Луганської Народної Республіки, що підтверджується наданими заявницею та дослідженими в судовому засіданні доказами, тому факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в м.Старобільськ Старобільського району, так званої Луганської Народної Республіки, знайшов своє підтвердження в суді, а встановлення цього факту має для заявниці ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки є підставою для реєстрації смерті її діда ОСОБА_2 державним органом України та видачі свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка, а також отримання спадщини після померлого діда, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню.

На підставі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись 263-265, 268, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в селі Єгорівка Старобільського району Луганської області, Україна, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ) 12 серпня 2022 року на тимчасово окупованій території України в м.Старобільськ Старобільського району Луганської області (причина смерті механічна асфіксія від здавлення органів шиї петлею під час повішання).

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова