№ 566/202/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023року смт Млинів Рівненської області Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі: Метелюк Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Млинівського районну відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до Млинівського районну відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке вона має намір успадкувати, як спадкоємець за законом першої черги. Після смерті чоловіка, 23 червня 2021 року, вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу. Приватний нотаріус повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями.

Вона, позивачка, звернулася до Млинівського районну відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про роз`яснення щодо накладення арешту на майно та отримала на свою заяву відповідь, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 ,- накладено при примусовому виконанні виконавчого провадження №39310171, яке повернуто стягувачеві 23 квітня 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення. Станом на дату повернення виконавчого документу рішення суду не виконано, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто.

Вважає, що арешт на її майно та майно її чоловіка ОСОБА_2 - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 було накладено незаконно, оскільки у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власниками майна на той час були покійний чоловік ОСОБА_2 38/100 та вона на - 62/100.

Просить суд, скасувати арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та виключити відомості про його арешт з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Панчина П.Є. в судове засідання не з`явилися, представник звернувся до суду з заявою в якій вказав, що позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник відповідача Млинівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 3 вересня 1977 року Горваківською сільською радою Гощанського району Рівненської області ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 03 вересня 1977 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_5

(а.с.9)

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Млинівської селищної ради 24 березня 2004 року власниками житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 приватна спільна часткова власність 38/100, ОСОБА_6 приватна спільна часткова власність 62/100

(а.с.13)

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16581182 від 08 листопада 2007 року підтверджується, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування р№1545 від 23 вересня 2004 року, належить 62/100 будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , форма власності приватна спільна часткова.

(а.с.12)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Млинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

(а.с. 7)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 322272474 від 08 лютого 2023 року, на нерухоме майно ОСОБА_3 накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна, опис об`єкта обтяження все нерухоме майно; адреса АДРЕСА_1 , підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження № 39310171 від 19 серпня 2013 року, видавник начальник відділу ДВС Млинівського РУЮ Данилишин В.О.

(а.с.5)

Згідно повідомлення виданого Млинівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №2142 від 13 лютого 2023 року арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ,- накладено державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого провадження №39310171, яке повернуто стягувачу 23 квітня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

(а.с. 6)

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні норми містяться і у актах міжнародного права. Так статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Законодавець у частині першій статті 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно із частиною першою заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, що діяла на момент винесення державним виконавцем постанови) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV(в редакції, що діяла на момент винесення державним виконавцем постанови) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із статтею 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, котрий діє на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Цією нормою права законодавець чітко встановлює мету застосування щодо боржника такого обмеження як арешт майна (коштів) і нерозривно пов`язує його з реальним виконанням рішення суду.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (який діє на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, за змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (який діє на момент виникнення спірних правовідносин), в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 1218, 1268 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» від від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, що діяла на момент винесення державним виконавцем постанови), Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, суд,

ВИРІШИВ:

Задоволити позовну заяву ОСОБА_1 до Млинівського районну відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту.

Скасувати арешт за реєстраційним номером обтяження: 2208078 від 22 серпня 2013 року, на житловий будинок з надвірними будівлями, щол розташований за адресою АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2023 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура