Справа № 569/694/23
УХВАЛА

23 лютого 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника заявника Пухи Д.А.,

представника відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Іщук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за скаргою Національного університету водного господарства та природокористування на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2023 року Національний університет водного господарства та природокористування звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо арешту рахунків НУВГП в АТ «Укрексімбанк» та вимоги про стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору; зобов`язати головного державного виконавця Відділу Стариченко І. С. зняти арешт з рахунків НУВГП в АТ «Укрексімбанк»; зобов`язати головного державного виконавця Відділу Стариченко І. С. скасувати постанови ВП № 69825316 та ВП № 69825416 від 12.09.2022 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Скаргу обґрунтовано тим, що 16 вересня 2022 року Національним університетом водного господарства та природокористування було отримано постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 69825316 (про стягнення з НУВГП на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 992,40 грн.) та ВП № 69825416 (про зобов`язання НУВГП оподаткувати єдиним соціальним внеском і сплатити в порядку, передбаченому ч.2 ст.7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування» кошти, у вигляді середньої заробітної плати за вимушений прогул, стягнуті з НУВГП на користь ОСОБА_1 судовим рішенням від 15 лютого 2019 року у справі №569/13347/18) від 12.09.2022 року за виконавчими листами Рівненського міського суду Рівненської області від 06.09.2022 року у справі №569/3694/22. Вказані постанови, а також постанови з аналогічними реквізитами про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору були видані головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванною Сергіївною.

Проте, на момент отримання вищезгаданих постанов університету не було відомо про існування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13.07.2022 року у справі №569/3694/22, яке стало підставою для видачі виконавчих листів, оскільки, як вбачається зі змісту рішення, воно було винесене без участі представників сторін, а поштовим відправленням до університету не надсилалося.

Тому, після отримання постанов про відкриття виконавчого провадження, університет в той же день звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про видачу копії рішення від 13.07.2022 року у справі №569/3694/22. Рішення було отримано університетом поштовим відправленням 28.09.2022 року (дата відправки на конверті 26.09.2022 року).

Ознайомившись зі змістом вказаного рішення, університет скористався своїм правом на його оскарження в апеляційному порядку та 28.10.2022 року звернувся до Рівненського апеляційного суду з відповідною апеляційною скаргою. Суд апеляційної інстанції визнав право університету на таке оскарження, а також той факт, що апеляційна скарга подана у визначений законодавством строк, та 04.11.2022 року відкрив апеляційне провадження у справі.

Перед цим, 03.11.2022 року університет звернувся до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванни Сергіївни з листом, у якому, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», просив зупинити виконавче провадження у зв`язку з прийняттям апеляційної скарги до розгляду.

23.11.2022 року Рівненський апеляційний суд своєю постановою залишив апеляційну скаргу університету без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

24.11.2022 року, після набуття законної сили рішенням суду першої інстанції (згідно відомостей ЄДРСР рішення набуло законної сили 23.11.2022 року), університет почав вживати усіх можливих заходів щодо добровільного виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13.07.2022 року у справі №569/3694/22.

Так, тоді ж було видано наказ ректора №551 від 24.11.2022 року «Про виконання рішення суду».

Після цього, 25.11.2022 року, бухгалтерією університету зареєстровано в ТУ ДКСУ у Рівненській області відповідні фінансові зобов`язання.

29.11.2022 року у повному обсязі нараховано і сплачено ЄСВ за ОСОБА_1 у сумі 18 751, 30 грн. відповідно до рішення суду та постанови ВП №69825416.

Зобов`язання щодо відшкодувань ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору (постанова ВП №69825316 ) також зареєстровано в ГУ ДКСУ у Рівненській області 25.11.2022 року, проте до кінця 2022 року не було оплачене у зв`язку з особливостями Казначейського обслуговування в умовах військового стану (відшкодування судового збору - це платежі третьої черги).

Про вжиття заходів щодо добровільного виконання судового рішення університет 27.12.2022 року листом № 001-1152 повідомив головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванну Сергіївну та долучив відповідні підтверджуючі документи.

Не дивлячись на це, 04.01.2023 року головним державним виконавцем було заблоковано рахунки університету в АТ «УКРЕКСІМБАНК». Крім того, виконавець вимагає від університету сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, хоча університет добровільно виконав рішення суду після набуття ним законної сили, а тому підстав для блокування рахунків, а тим паче виконавчого збору у даному випадку не вбачається.

Стягнення в умовах війни і дефіциту бюджету у приблизно 20 000 000 грн. з державного ЗВО необгрунтованого виконавчого збору у сумі 26 000 грн., враховуючи факт добровільного виконання зобов`язання визначеного судовим рішенням, виглядає як факт мародерства з боку державного виконавця.

Додатково інформуємо, що враховуючи інформацію ГУ ДКСУ у Рівненській області про те, що найближчим часом зобов`язання щодо відшкодувань ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору (постанова ВП №69825316) так не зможе бути виконане у зв`язку з особливостями Казначейського обслуговування в умовах військового стану, то університетом було прийняте рішення про відшкодування цих сум за рахунок коштів працівника університету з подальшим поверненням через подання авансового звіту.

Так, 06.01.2022 року через касу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 було відшкодовано витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. Тобто, рішення суду було добровільно виконано у повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав до суду відзив, в якому вказав, що заявлена скаржником вимога щодо визнання протиправними дій щодо арешту рахунків НУВГП в АТ «Укрексімбанк» та вимоги про стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору без оскарження постанов про арешт коштів боржника, постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення витрат виконавчого провадження є неналежним способом захисту порушеного права, а її задоволення не призведе до відновлення порушеного права. Оскільки, навіть визнавши протиправними дії щодо винесення певних постанов без їх скасування, ці постанови залишаться чинними і не можуть бути скасовані виконавцем в силу відсутності встановленого законом механізму таких дій. В той же час, зауважує, що підставою скасування будь - якої процесуальної дії державного виконавця є встановлення протиправності дій під час прийняття оскаржуваного рішення або порушення порядку його прийняття. Обгрунтування скарги НУВГП не містять жодних доказів неправомірності дій державного виконавця. Ті доводи, якими скаржник обґрунтовує подану скаргу не доводять неправомірність дій державного виконавця, які оскаржує боржник. Вони лише відображають хронологію подій щодо розгляду справи судом.

В силу вимог закону, державний виконавець не наділений обов`язком з`ясування обставин чи відомо боржнику про наявність судового рішення та про те, чи приймав боржник (відповідач) участь в судовому процесі. Відтак, ця обставина не може вважатись такою, що доводить неправомірність дій державного виконавця. В поданій скарзі НУВГП не наводить жодної обставини неправомірності постанови про арешт коштів, постанов про стягнення виконавчого збору, постанов про стягнення витрат виконавчого провадження. Просить в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, з підстав, викладених у скарзі, просив задоволити.

Представник відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених скаржником вимог, з підстав викладених у відзиві. Вважає, що її дії при здійсненні виконавчих проваджень були вчинені у повній відповідності вимогам закону, а тому й підстави для визнання їх неправомірними та застосування відповідних наслідків відсутні.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому вказав, що діями НУВГП порушувалися і продовжують порушуватися його права, як пенсіонера, на своєчасний перерахунок його пенсії.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 69825316 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/3694/22 від 06.09.2022 про стягнення із Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. та виконавче провадження №69825416 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/3694/22 від 06.09.2022 про зобов`язання Національного університету водного господарства та природокористування оподаткувати єдиним соціальним внеском і сплатити в порядку, передбаченому ч.2 ст.7 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" кошти, у вигляді середньої заробітної плати за вимушений прогул, стягнуті з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_1 судовим рішенням від 15.02.2019 року у справі 569/13347/18.

По вказаних виконавчих провадженнях 12.09.2022 державним виконавцем Відділу Стариченко І. С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

12.09.2022 державним виконавцем одночасно з постановами про відкриття виконавчого провадження винесено постанови про стягнення виконавчого збору.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як слідує з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.

Так, арешт на кошти накладається шляхом винесення постанови про арешт коштів, що прямо передбачено положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника визначені у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи скаржника, що про вжиття заходів щодо добровільного виконання судового рішення університет 27.12.2022 року листом № 001-1152 повідомив головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванну Сергіївну не заслуговують на увагу суду, оскільки вказане не підтверджене належними та допустимим доказами.

Враховуючи, що університет (скаржник у даному випадку) не повідомив виконавця про виконання ним рішень згідно виконавчих документів, то 26.12.2022 для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яка була направлена на виконання до установи банків.

Таким чином посилання скаржника про повне погашення заборгованості за рішенням суду, що на його думку, свідчить про наявність підстав для зобов`язання державного виконавця зняти арешт, є безпідставним.

З огляду на викладене, та те, що державним виконавцем правомірно була винесена постанова про накладення арешту, з метою забезпечення реального виконання рішення, тому вимоги скарги в частині про зобов`язання головного державного виконавця Відділу Стариченко І. С. зняти арешт з рахунків НУВГП в АТ «Укрексімбанк» не підлягають до задоволення.

Щодо вимог скарги в частині про зобов`язання головного державного виконавця Відділу Стариченко І. С. скасувати постанови ВП № 69825316 та ВП № 69825416 від 12.09.2022 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, то суд вказав на таке.

За змістом пункту 2 частини 4 ст. 26 вказаного Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У постановах про відкриття виконавчих проваджень від 12.09.22 року за рішенням, примусове виконання яких передбачає справляння виконавчого збору та витрат по виконавчим провадженням.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.

Суд критично ставиться до доводів, що скаржником вжито всіх залежних від нього заходів щодо добровільного виконання рішення суду, а також те, що йому не було відомо про винесення рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13.07.2022 року у справі № 569/3694/22, у зв`язку з чим не мав можливості виконати рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Отже, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, з яких виник спір, на дату відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Враховуючи вищевикладене, вимоги скарги в частині скасування постанови ВП № 69825316 та ВП № 69825416 від 12.09.2022 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження також не підлягають до задоволення.

Скарга в частині визнання дій головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанов про арешт рахунків НУВГП в АТ «Укрексімбанк» та про стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору протиправними до задоволення також не підлягає, так як виконавець вчинив дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для виконання рішення суду.

Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця були вчинені та прийняті відповідно до закону, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Національного університету водного господарства та природокористування на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Кучина