Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/421/22
Провадження №: 2/332/43/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі Лебединській К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення до житлового приміщення.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення до житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що вона є власницею частини квартири АДРЕСА_1 на підставі рішень суду. Відповідач є співвласником іншої частини вищевказаної квартири, в якій проживає. Після набуття права власності позивач неодноразово намагалась вселитися у квартиру. Проте, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою шляхом відмови у наданні позивачу ключів від квартири. За таких підстав, у позові позивач просить суд, усунути їй перешкоди у користуванні частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення та стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Також у клопотанні надала пояснення з приводу того, що відповідач ОСОБА_2 навмисно чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням. ОСОБА_1 , неодноразово зверталася в присутності свідків - сусідів до ОСОБА_2 про надання доступу в квартиру, але станом на 24.01.2023 року, так доступ до приміщення не отримала. Позивач від представника відповідача дізналася, що відповідач мешкає за межами країни та не має бажання надати доступу до квартири. Крім того, позивач зазначила, що у відзиві на позовну заяву відповідач заперечуючи проти позовних вимог, фактично підтвердила викладені обставини в позовній заяві, знаючи що дана справа про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням знаходиться на розгляді в суді, не надавши ключі від квартири, покинула країну.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі з підстави того, що позивачем не доведено факт спричинення відповідачем перешкод у користуванні квартирою позивачу, також наголосив, що окрім відповідача у спірній квартирі зареєстрований її малолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його та участі позивача. У задоволені позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 . Позивач набула право власності на частину квартири АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2020 року (справа № 332/3796/19, провадження 2/332/200/20) та постанови Запорізького апеляційного суду від 01.06.2021 року (справа № 22-ц/807/1382/21), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.7-8).

Відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 та не оспорює факт права власності позивача на частину спірної квартири, про що свідчить наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву (а.с.63-64).

Після набуття права власності на частину квартири позивач неодноразово зверталася в присутності свідків сусідів ОСОБА_2 про надання доступу в квартиру, але станом на 24.01.2023 року, так доступ до квартири позивач не отримала, що свідчить про вчинення перешкод позивачу у користуванні квартирою. Крім того, відповідач не надавши ключі від квартири, покинула країну.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 3ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи зазначені обставини, що свідчать про наявність перешкод у позивачів для доступу у квартиру, суд вважає, що вимоги позивача в частині вселення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо реєстрації у спірній квартирі малолітнього сина відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ст. 161 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім`ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Таким чином, реєстрація та проживання у спірній квартирі малолітнього сина відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не впливає на висновки суду щодо порушення прав позивача на вселення до квартири.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач не надає добровільної згоди на вселення позивача до квартири, оскільки відмовляється надати їй ключі від квартири,чим перешкоджає позивачу у користуванні квартирою співвласником якої вона є, хоча позивач як і відповідач має право на користування спірною квартирою. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення до житлового приміщення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 перешкоди у користуванні частиною квартири АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в квартиру АДРЕСА_1 , якій на праві спільної часткової власностіналежить частина квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В.Марченко