Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/4384/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю., Щокань В.М.

за участю представника

відповідача адвоката Руднічука Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.03.2019р. між сторонами укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0046502. Відповідно до умов полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ д/н НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

18.10.2019р. о 23-00 в м. Черкаси по вул. Казбетській мала місце ДТП за участю водіїв автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Subaru д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП ТЗ Subaru д/н НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику цього автомобіля матеріального збитку.

Відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2020р. вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України, чим останній скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України. При цьому, встановлено, що кримінальне правопорушення відповідачем було скоєне у стані алкогольного сп`яніння.

Представник потерпілої особи пошкодженого ТЗ Subaru д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування за полісом від 18.03.2019р. На підставі страхового акту від 08.02.2021р. потерпілому внаслідок ДТП позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 98000грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №808 від 08.02.2021р.

Позивач вказує, що у відповідача, у зв`язку із вказаними обставинами виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування. При цьому, жодних дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

На підставі викладеного, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 98000грн. 00коп., а також судовий збір у розмірі 2481грн. 00коп.

Ухвалою суду від 23.09.2022р. прийнято, відкрите провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем через представника подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги є незаконними та необгрунтованими. Зазначено, що із заявою про страхове відшкодування потерпілий не звертався до страхової компанії, а звернувся адвокат Ткачук-Коваленко О.В., який у заяві вказав, що одержувачем коштів є ОСОБА_4 , яка надала свої банківські реквізити. Отже, отримано фактично відшкодування не потерпілим та особою, яка зверталася із заявою про страхове відшкодування. Вказує, що відповідно до вимог законодавства заяву про страхове відшкодування має право подати виключно перелік осіб, зокрема потерпілий чи інші особа, яка має право на отримання відшкодування, надавши відповідні документи, що посвідчують право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі, якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

В даному випадку адвокат Ткачук-Коваленко О.В. не є потерпілим чи його законним представником, або особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, а тому він не є особою, яка могла звертатися до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Потерпілий не звертався до страховика із заявою про виплату йому страхового відшкодування; відсутнє і рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач вважає, що позивач без будь-яких правових підстав виплатив ОСОБА_4 суму страхового відшкодування, яка не була заявником та не мала жодних документів, передбачених законом для отримання цих виплат. Тому, вважає, що страхова компанія має право звертатися з позовом до особи, якій вона незаконно сплатила страхове відшкодування з позовом про повернення безпідставно набутих коштів.

Отже, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем відповідь на відзив подано не було.

В судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи відзиву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 18.03.2019р. між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0046502. Відповідно до умов полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ д/н НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Визначено, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00грн., франшиза 2000,00грн.

18.10.2019р. о 23-00 в м. Черкаси по вул. Казбетській мала місце ДТП за участю водіїв автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_1 (власник ТЗ ОСОБА_5 свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Subaru д/н НОМЕР_2 (власник ТЗ ОСОБА_4 свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортному засобу Subaru д/н НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику цього автомобіля матеріального збитку.

Відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2020р. (справа №712/15554/19) з врахуванням ухвали Черкаського апеляційного суду від 24.06.2020р. вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 ПДР України, чим останній скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України. При цьому, встановлено, що кримінальне правопорушення відповідачем було скоєне у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, за судовими рішеннями зазначено, що цивільний позов ні потерпілий ОСОБА_2 (йому внаслідок ДТП спричинені тілесні ушкодження), ні потерпіла ОСОБА_4 (є власником пошкодженого транспортного засобу) не подавали.

Як вбачається із наданих позивачем, на виконання ухвали суду від 17.01.2023р., яка занесена до протоколу судового засідання, документів, - до страховика 15.10.2020р. звернувся, як вказано, представник потерпілої ОСОБА_4 (власник пошкодженого ТЗ Subaru д/н НОМЕР_2 ) адвокат Ткачук-Коваленко О.В. із заявою про страхове відшкодування за полісом від 18.03.2019р. у розмірі 98000грн. У заяві зазначені відомості про рахунок одержувача страхового відшкодування ОСОБА_4 . Крім того, слід зазначити, що заява підписана заявником адвокатом Ткачук-Коваленко О.В. і дата складання 15.10.2020р.

На підставі страхового акту від 08.02.2021р. №ОЦ/044/000/20/0241 потерпілому внаслідок ДТП позивачем страховою компанією було виплачене страхове відшкодування у розмірі 98000грн. 00коп., що підтверджується і платіжним дорученням №808 від 08.02.2021р.

Слід зазначити, що підтвердження про направлення та отримання відповідачем письмової вимоги від позивача від 03.06.2021р. про відшкодування збитків в порядку регресу, останнім до суду не надано.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу чи групи доказів.

Як передбачено ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК).

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч.22.1 ст. 22 цього Закону).

Відповідно до ст. 35 згаданого Закону (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а)найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 цього Закону, в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 згаданого Закону).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п.п. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону).

Як передбачено абз. а) п.п.38.1.1 п.38.1 ст. 38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ст. 238 ЦК).

Як передбачено ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Норми щодо форми довіреності визначені у статті 245 ЦК України.

Крім того, відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку тощо.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч.1 ст. 26 цього Закону).

Таким чином, за дослідженими доказами, суд вважає, що доводи сторони відповідача щодо підстав для відмови у задоволенні позову знайшли своє підтвердження. Так, встановлено, що безпосередньо потерпіла ОСОБА_4 , як власник пошкодженого транспортного засобу Subaru д/н НОМЕР_2 та як заявник, враховуючи норми вище вказаного законодавства, безпосередньо особисто не зверталася до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Крім того, безпосередньо із такою ж заявою не звертався і потерпілий ОСОБА_2 (за кримінальним провадженням щодо ОСОБА_1 ), якому внаслідок ДТП були спричинені тілесні ушкодження. Сам по собі факт, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 06.08.2010р., ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі (актовий запис №841), не свідчить про право особи, як заявника звертатися до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування в інтересах один одного, враховуючи норми ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, слід звернути увагу, що як слідує із змісту заяви від 15.10.2020р., в інтересах ОСОБА_4 заяву про страхове відшкодування подав адвокат Ткачук-Коваленко О.В. і він же її і підписав.

Між тим, ні наданими на виконання ухвали суду документами, ні під час розгляду справи, жодним чином позивачем не підтверджено факт того, що останнім були перевірені повноваження адвоката на право його звернення до страхової компанії із такою заявою в інтересах певної (іншої) особи (заявника). Відсутні також дані про передоручення (передача своїх повноважень іншій особі), враховуючи норми ст. 240 ЦК України. Крім того, відсутні докази того, що заявник, яким є адвокат Ткачук-Коваленко О.В., є особою, яка має право на отримання страхового відшкодування.

При дослідженні матеріалів страхової справи, судом встановлено відсутність документів заявника, якими б посвідчувалася його особа, незважаючи на норми п.п. а) п.35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, як на думку суду, страховик при зверненні до нього із відповідною заявою певної особи, не пересвідчився ні в особі заявника, ні в його повноваженнях, попри норми чинного законодавства.

Сам по собі факт участі представника потерпілого (чи то ОСОБА_2 , чи то ОСОБА_4 ) адвоката Ткачук-Коваленко О.В. під час судового розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси кримінального провадження відносно ОСОБА_1 (справа №712/15554/19), не свідчить про те, що він мав повноваження на подачу в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 заяви до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про страхове відшкодування. Як і відсутні докази, що станом на 15.10.2020р. (час подачі такої заяви) у адвоката не були припинені відповідні повноваження за представництвом, враховуючи норми ст.ст. 247, 248 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також суд вважає, що належною особою (заявником) не було подано заяву про страхове відшкодування у строки, передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що подія ДТП мала місце 18.10.2019р., а та заява, що була подана адвокатом, - датована 15.10.2020р.

Таким чином, встановлені судом обставини за результатами досліджених доказів, дають підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем були допущені такі порушення норм чинного законодавства при прийнятті заяви про страхове відшкодування та здійсненні її виплати, які свідчать про неможливість стягнення у порядку регресу з відповідача на користь позивача грошових коштів, які були сплачені третій особі, як страхове відшкодування. Жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведені пред`явлені до відповідача позовні вимоги.

Судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 2481грн. 00коп. при подачі позову) слід віднести за рахунок позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 22.02.2023р.

Головуючий: С. М. Позарецька