КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/6371/21 головуючий у І інстанції: Кошель Б.І.
провадження 22-ц/824/4758/2023 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернулось з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що підприємство є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно особового рахунку ОСОБА_1 не сплачує в повному обсязі кошти за надані послуги з опалення та підігріву води квартири НОМЕР_2 за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв`язку з чим за нею рахується заборгованість перед в сумі 66 020 грн. 89 коп. за період з 01.10.2016 року по 01.05.2021 року, яку відповідачка добровільно не сплачує.

Позивач неодноразово направляв відповідачу ряд претензій, однак відповідач на них не відреагував.

Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 66 020 грн. 89 коп. за послуги постачання теплової енергії, суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 11 955 грн. 19 коп., 3% річних в розмірі 4 340 грн. 42 коп., а також судові витрати в розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаними рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що квартира, яка належить їй на праві власності фактично не підключена до системи теплопостачання.

Крім того, зауважує, що в матеріалах справи відсутні відомості про показники загально будинкового лічильника та про обсяги спожитої теплової енергії, що унеможливлює визначення достовірного розміру заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» вказує, що місцевий суд вірно встановив, що відповідач послуги надані підприємством отримував, не виконання обов`язку із надання теплової енергії до об`єкту споживача не доведено, розмір заборгованості підтверджується квитанціями, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надавав послуги з теплопостачання до квартири відповідача, без укладення договору, а відповідач не надала належних доказів ненадання послуг з теплопостачання та неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, затвердженої 07 вересня 2011 року, «Реконструкції існуючої будівлі під житловий будинок по АДРЕСА_1 », замовник ПП «Еркер», перелік інженерного обладнання об`єкта: холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, опалення, газопостачання, електропостачання - централізоване.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 є ОСББ «Гайок 224».

Виконавцем послуг з централізованого опалення є КП Білоцерківської МР «Білоцерківтепломережа».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно акту складеного за участю Голови правління ОСББ «Гайок» ОСОБА_5, сантехніка будинку ОСОБА_2 та представників КПБМР «Білоцерківтепломережа» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про те, що 25.05.2016 о 10 годині були розпломбовані запірні вентиля системи опалення житлового будинку АДРЕСА_1 , відновлена подача опалення на квартири, в тому числі квартиру НОМЕР_2 .

Відповідно до копії акту готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2017/2018 років житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який виданий ОСББ «Гайок -224», на підставі акта перевірки № 2, теплове господарство до роботи в опалювальний період готове.

Відповідно до копії акту стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2018/2019 років житлового будинку по АДРЕСА_1 , який виданий ОСББ «Гайок -224», житловий будинок по АДРЕСА_1 підготовлено до роботи в опалювальний період.

Відповідно до копії акту стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2020/2021 років житлового будинку по АДРЕСА_1 , який виданий ОСББ «Гайок -224», житловий будинок по АДРЕСА_1 підготовлено до роботи в опалювальний період.

Відповідно до копії акту стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2021/2022 років житлового будинку по АДРЕСА_1 , який складений представником КП БМР «Білоцерківтепломережа в присутності представника споживача в особі ОСББ «Гайок -224», житловий будинок по АДРЕСА_1 підготовлено до роботи в опалювальний період.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води» (далі - Порядок № 169).

Пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) та системи (мережі) постачання гарячої води (далі - ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 169).

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 4 розділу ІІІ Порядку № 169).

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169).

Таким чином, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Доказів на підтвердження звернення відповідача до органу місцевого самоврядування із заявою про відключення належної їй квартири від мережі централізованого опалення матеріали справи не містять.

Ненадання відповідачем акта встановленої форми, затвердженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення, вказує на самовільне відключення її квартири від централізованого опалення, що законом не передбачено.

Доводи відповідача про те, що квартира АДРЕСА_1 , не була підключена до системи централізованого теплопостачання будинку є не доведеними та спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку №224 Б ОСББ «Гайок 224» від 10.02.2015, попередньо було досліджено і в минулому встановлено, що у квартирах НОМЕР_2 відсутні прилади опалення, транзитні стояки утеплені, користування тепловою енергією, холодним та гарячим водопостачанням відсутнє. Представник ОСОБА_1 виступив з ініціативою про добровільне відшкодування 10% від номінальної вартості витрат на опалення квартир , що не опалюються, на користь власників квартир, що опалюються, у вигляді відшкодування на користь ОСББ з наступним пропорційним розподілом на користь власників квартир, що опалюються, в залежності від площі опалення їх квартир. За результатами обговорень загальним зборами було вирішено звернутися до КП БМР «Білоцерківтепломережа» з цим рішенням про нарахування та розподіл вартості опалювання з метою інформування постачальника послуг (а.с. 54).

Згідно Протоколу № 4 від 10.02.2015, витрати на опалення квартир, що не опалюються, в яких ніхто не проживає, не перебуває та в яких ніхто не зареєстрований, здійснювалося та здійснюється по теперішній час в розмірі 10% від тарифу на опалення квартир, що опалюються в будинку, на користь власників квартир, що опалюються у вигляді відшкодування на рахунок ОСББ з наступним пропорційним розподілом на користь квартир, що опалюються. Станом на 01.03. 2019 заборгованість з оплатив розмірі 10% від тарифу на опалення квартир, що опалюються, відшкодована власником квартир НОМЕР_2 на користь ОСББ «Гайок 224» в повному обсязі (а.с. 55).

Відповідно до довідки ОСББ «Гайок 224» від 01.03.2019, оплата витрат на опалення квартир НОМЕР_2 здійснювалася власником даних квартир ОСОБА_1 з 10.01.2015 в розмірі 10% від тарифу на опалення квартир, що опалюються в будинку АДРЕСА_1 , відповідно до прийнятого рішення на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку, затвердженого Протоколом №4 від 10.02.2015 р.

Вказані докази свідчать про те, що відповідачка погодилась відшкодовувати відсоток від номінальної вартості витрат на опалення інших квартир, які знаходяться у вказаному будинку, та спростовує доводи останньої про те, що послуги з теплопостачання позивачем не надавались.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, щодо доведеності позовних вимог в частині розміру нарахованої заборгованості.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, серед іншого, посилалась на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтований, оскільки в ньому відсутні показники розміру (обсягу) в гігакалоріях спожитого тепла. Показники обсягу спожитого тепла викладено лише загальною цифрою в грошовому еквіваленті.

На спростування вказаних доводів відповідач лише зазначив, що в будинку АДРЕСА_1 був встановлений будинковий лічильник теплової енергії. Нарахування споживання теплової енергії за будинковим лічильником відповідають показанням теплового лічильника.

Разом з тим, доказів щодо показників будинкового засобу обліку теплової енергії та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку суду надано не було, що позбавляє як суд, так і іншу сторону перевірити правильність здійснених розрахунків.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою було здійснено нарахування, що унеможливлює перевірку наданого розрахунок заборгованості відповідачки.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в задволенні позову покладаються на позивача.

Судовий збір в розмірі 3405 грн., сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги, має бути покладений на позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги докази долучені представником відповідача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та відмовляє у здійснені розподілу вказаних витрат, оскільки будь-якого попереднього розрахунку, з чого складається вказана сума, в апеляційній скарзі наведено не було, а також не наведено причин неможливості подання вказаного розрахунку разом з апеляційною скаргою, що передбачено вимогами ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (6, адреса: вул. Мережна, 3,м. Біла Церква, Київська обл., 09100) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_22 ) судовий збір в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «02» лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.І. Сліпченко

Судді: В.І. Олійник

Л.П. Сушко