Постанова

Іменем України

11 січня 2023 року

м. Київ

справа № 2-3144/2010

провадження № 61-4693св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Ігнатенка В. М., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2008 року № 034-2008-081 в сумі 109 715,62 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 868 881,88 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 034-2008-081 на загальну суму 100 000 доларів США з терміном повернення кредиту до 10 січня 2038 року, проте взятих на себе зобов`язань позичальник належним чином не виконує, внаслідок чого має прострочену заборгованість за кредитом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області рішенням від 03 листопада 2010 року під головуванням судді Крамара О. В. позов задовольнив. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 034-2008-081 від 29 січня 2008 року у розмірі 109 715,62 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 868 805,08 грн (по курсу НБУ станом на 03 листопада 2010 року), а також судові витрати в сумі 1 820 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову місцевий суд виходив з того, що боржник умови кредитного договору належним чином не виконує, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитом та відсотками у повному розмірі.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 01 квітня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 листопада 2010 року відмовив.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що апелянт не додала до апеляційної скарги жодних доказів про те, що рішення виконується саме за рахунок майна подружжя, а тому не вбачав підстав для висновку, що оспорюване рішення стосується її прав та обов`язків.

Вказував, що апелянт як дружина відповідача ОСОБА_2 була обізнана про існування зазначеного спору та ухвалення у ньому остаточного рішення. На думку апеляційного суду, дана апеляційна скарга подана з метою не допустити виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а відкриття апеляційного провадження за спливом більше одинадцяти років після ухвалення рішення порушує принцип правової визначеності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

В травні 2022 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Заявник зазначає, що твердження апеляційного суду про те, що ОСОБА_4 була обізнана про існування спору та ухвалення у ньому остаточного рішення, а апеляційна скарга подана з метою не допустити виконання судового рішення, яке набрало законної сили є лише припущенням, що не ґрунтується на жодних доказах.

Вказує, що вона є дружиною ОСОБА_2 , до участі у справі залучена не була, стягнута місцевим судом сума боргу значна, а все майно, яке зареєстроване за боржником та кошти, що містяться на банківських рахунках є спільною власністю подружжя.

Зазначає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки ним порушуються її права, як особи, яка не була залучена до участі у справі, а також у зв`язку із порушенням місцевим судом норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2022 року представник АТ «Таскомбанк» - адвокат Писаренко О. В. подав до Верховного Суду відзив в якому просив закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , а ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Представник стягувача вказує, що заявник ОСОБА_4 не має правового статусу учасника справи, а тому, відповідно, і не має права на його оскарження.

Вказує, що рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В даному випадку ОСОБА_4 стороною кредитного договору та договору поруки не являється, а тому у місцевого суду не було правових підстав для залучення її до участі у розгляді справи. На момент укладення цих договорів заявник не перебувала у шлюбі із поручителем ОСОБА_2 .

Додатково зазначає, що ОСОБА_4 пропустила всі допустимі строки для оскарження рішення місцевого суду на більш ніж 11 років.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 07 липня 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Цивільна справа № 2-3144/2010 надійшла до Верховного Суду 05 грудня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 34-2008-081, згідно умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит на суму 100 000 доларів США з терміном повернення до 10 січня 2038 року, з щомісячною сплатою процентів за користування ним у розмірі 13,45 % річних.

29 січня 2008 року, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання позичальником, що випливає з вказаного вище кредитного договору, між ОСОБА_2 , як поручителем, та ВАТ «Універсал Банк», як кредитором, укладено договір поруки № 034-2008/-081-Р/1, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Також, 29 січня 2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язання позичальником, що випливає з вказаного вище кредитного договору, між ОСОБА_3 , як поручителем, та ВАТ «Універсал Банк», як кредитором, укладено договір поруки № № 034-2008/-081-Р згідно якого ОСОБА_3 зобов`язалась перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 укладений 06 червня 2008 року.

03 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_2 (чоловік апелянта) був присутній у судовому засіданні під час ухвалення рішення, що підтверджується журналом судового засідання (а. с. 51-53), однак особисто рішення суду не оскаржував.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_4 посилалась на те, що оскарженим рішенням порушуються її права як дружини відповідача, а оскаржене рішення, яким стягнуто з її чоловіка ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, безпосередньо впливає на її права.

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, статтею 358 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав, відповідно до яких апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Первинним для розгляду апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, є з`ясування апеляційним судом тієї обставини, чи суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про її права, інтереси, та (або) обов`язки.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , апеляційний суд не врахував, що вона звернулася до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що оскарженим рішенням суд вирішив питання про її права та інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто, апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Подібні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував положення статті 358 ЦПК України, а тому оскаржена ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

При цьому апеляційний суд зробив передчасний висновок про те, що оскарженим рішенням місцевого суду не порушено права ОСОБА_4 , фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги по суті, що можливо лише в межах відкритого апеляційного провадження, з дослідженням усіх обставин справи та оцінкою доказів на підтвердження чи спростування доводів ОСОБА_4 про порушення її прав оскарженим судовим рішенням.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Щодо клопотання представника АТ «Таскомбанк» - адвоката Писаренка О. В. про закриття провадження у справі

У поданому відзиві на касаційну скаргу представник позивача заявляв клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що ухвалене місцевим судом рішення жодним чином не стосується прав та обов`язків ОСОБА_4 , а тому висновки апеляційного суду про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження правильні, отже наявні підстави передбачені пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України для закриття касаційного провадження у цій справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, оскільки ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню колегія суддів доходить висновку, що клопотання про закриття касаційного провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Писаренка Олександра Володимировича про закриття касаційного провадження відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2022 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді В. М. Ігнатенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

І. М. Фаловська