Справа № 740/1366/22
Провадження № 2/740/86/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2023 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

з участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- представник позивача ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

- представник відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком, припинення стягнення аліментів, скасування заборгованості з аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

установив:
У червні 2022 року позивач подав до суду вказаний позов, в якому просив установити факт проживання з ним неповнолітньої ОСОБА_3 з 05 лютого 2022 року, зупинити стягнення аліментів, звільнити його від сплати заборгованості з аліментів, яка виникла з 05 лютого 2022 року, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дочки у розмірі 2000 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2009 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі всіх видів доходу, які позивач регулярно сплачував.

Крім дочки ОСОБА_6 , у позивача є дочка, 2012 року народження, від іншого шлюбу. 05 лютого 2022 року вони відпочивали у ОСОБА_7 , після чого дочка ОСОБА_6 заявила, що не хоче повертатися до матері. Потім почалися воєнні дії й ОСОБА_6 разом з позивачем переїхала жити в безпечне місце, тобто з того часу вона фактично проживає з позивачем, позивач її утримує, при цьому створені всі достатні та належні умови для її проживання.

Оскільки сторони не досягли згоди в позасудовому порядку щодо припинення стягнення аліментів на дитину з позивача на користь відповідачки та сплату аліментів на користь позивача, то позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01 серпня 2022 року 08-30 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 12 грудня 2022 року 11-00 год.

У подальшому судові засідання в справі неодноразово відкладалися, востаннє на 15.02.2023, 14-00 год.

У відзиві на позов відповідачка просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вважала позов безпідставним, необґрунтованим належними та допустимими доказами та таким, що не підлягає задоволенню. Відзив мотивований тим, що позивачка ніколи не перешкоджала дочці спілкуватися з батьком, навіть після повернення з ОСОБА_7 дочка певний час проживала з відповідачкою, продовжувала навчатися у ліцеї. Після початку повномасштабного вторгнення російських військ дочка заявила, що піде жити до батька, заперечення відповідачки стосовно зміни місця проживання проігнорувала. Після відступу російських військ з Чернігівської області відповідачка дізналася, що дочка фактично з позивачем не проживає, лише іноді ночує за місцем свого проживання, а решту часу проводить зі своїм знайомим хлопцем, який мешкає в с. Талалаївка Ніжинського району, в якого часто ночує. Поведінка дочки стала неконтрольованою, вона почала вживати алкогольні напої, приходила до матері напідпитку, перестала нормально спілкуватися з матір`ю, дідом та бабою, на зауваження не реагує, впливу не піддається. Дочка має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з матір`ю, з реєстраційного обліку не знімалася, тоді як позивач власного житла не має, проживає з сім`єю в найманому житлі та має зареєстроване місце проживання у військовій частині. Звільнення позивача від сплати аліментів можливе лише з 26 лютого 2022 року, за умови, що позивач доведе, що дочка проживала з ним. Дочка приходить до відповідачки, бере речі, засоби гігієни, побутову хімію, що свідчить про те, що остання не отримує належного утримання від позивача. Відповідачка перераховує кишенькові гроші на її картковий рахунок. Крім того, із серпня 2022 року дочка навчатиметься в Західній Україні, де буде проживати в гуртожитку, тому відсутні правові підстави стягнення з відповідачки аліментів. Відповідачка доглядає за дітьми від іншого шлюбу, отримує допомогу на дітей та щомісячну одноразову допомогу при народженні 2-х дітей, також допомагає непрацездатним батькам ОСОБА_8 , 1957 р. н., який є особою з інвалідністю ІІІ групи, та ОСОБА_9 , 1959 р. н.

У письмових поясненнях третя особа позов підтримала і заперечила проти вказаних у відзиві на позов обставин. Зокрема, пояснила, що з 24 лютого 2022 року вона не проживає з матір`ю, а перейшла проживати до батька, який повністю її утримує. Через непорозуміння і сварки з матір`ю вона була обмежена в коштах. Мати не надавала їй кишенькові кошти, а ті гроші, які вона направляла їй на картку, були на репетитора, останнє надходження 23.02.2022. Перед судовим засіданням мати надіслала їй на картку 535 грн (300 грн у вересні і 235 грн у жовтні 2022 року).

У судовому засіданні позивач пояснив, що зареєстрований як ФОП, займається перевезеннями, його щомісячний дохід становить приблизно 20 000,00 грн. Повідомив, що дочка ОСОБА_6 з вересня 2022 року навчається і проживає у м. Львові в гуртожитку, а коли приїздить у м. Ніжин, то проживає з ним. Він повністю несе витрати на утримання дочки ОСОБА_6 , а відповідачка не надає жодної допомоги.

Третя особа підтримала позов, пояснила, що не проживає у матері, увечері 24 лютого 2022 року перейшла проживати до батька, перебуває на повному його утриманні.

Представник відповідачки заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Пояснив, що дочка не проживає з батьком, а навчається і проживає у м. Львові. Відповідачка хоч і зареєстрована як ФОП, але не працює, доглядає двох малолітніх дітей, 2019 року народження, які часто хворіють. Також вона має на утриманні батьків.

Під час розгляду справи допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтвердили, що ОСОБА_6 з 24 лютого 2022 року проживає з батьком. Від початку навчання, коли приїздить у м. Ніжин, то проживає у батька, який її утримує.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача, знайома з відповідачкою, перебуває у добрих стосунках з ОСОБА_6 . ОСОБА_6 проживала з ними, зараз навчається у Львові, перебуває на утриманні батька.

В останнє судове засідання учасники справи не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач та його представник у заявах позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідачки у заяві просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що з 07 серпня 2004 року по 21 липня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 41, 42).

Сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 на дочку ОСОБА_6 аліменти у розмірі частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Крім дочки ОСОБА_6 у позивача є дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а. с. 10).

Відповідачка має двох дітей від іншого шлюбу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , відповідно (а. с. 44, 45).

Установлено, і це підтвердила ОСОБА_3 у судовому засіданні, яка станом на час подання цього позову до суду і розгляду справи в суді досягла 17-річного віку, остання ввечері 24 лютого 2022 року перейшла проживати від матері до батька, і ця обставина не спростована відповідачкою.

При вирішенні зазначеного спору суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 3 указаної Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно із ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 160 СК України передбачено , що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Аналіз наведених законодавчих норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 ст. 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року в справі № 711/8561/16-ц зроблено правовий висновок, що сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягують аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним.

За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Тому для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч. 4 статті 273 ЦПК України і обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним.

За таких обставин суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин аналогії закону та аналогії права, що передбачено ст. 10 СК України.

Так, нормою ст. 18 СК України закріплене право кожного учасника сімейних відносин, який досяг 14 років, на судовий захист свого права та інтересу, та визначено можливі способи такого захисту, серед яких припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 191 СК України присуджені судом аліменти мають сплачуватись від дня пред`явлення позову.

Положеннями ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження й які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки неповнолітня дитина сторін визначила своє місце проживання з батьком, що цілком узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 160 СК України, то з часу фактичного проживання дитини з батьком, а саме з 25 лютого 2022 року відпали підстави для сплати останнім аліментів на користь позивачки матері дитини. Також позивача слід звільнити від сплати заборгованості з аліментів, яка утворилася з часу фактичного проживання з ним неповнолітньої дитини.

У свою чергу з відповідачки як матері необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків з утримання дитини, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому наявність у відповідачки інших дітей не звільняє її від обов`язку з утримання дитини, а разова сплата нею коштів на картковий рахунок дитини в незначному розмірі не може розцінюватись як виконання обов`язку з утримання дитини до її повноліття.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн, оскільки за позовну вимогу про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 82, 89, 141, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком, припинення стягнення аліментів, скасування заборгованості з аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) від сплати заборгованості з аліментів на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на утримання дочки ОСОБА_3 , які стягуються на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2009 року, що утворилася з 25 лютого 2022 року і до набрання цим рішенням законної сили.

Припинити з дня набрання цим рішенням законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на утримання дочки ОСОБА_3 , які стягуються на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 28.02.2023.

Суддя І. М. Шевченко