Справа № 314/497/23
Провадження № 2/314/329/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Зінченка С.О.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/497/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення невиплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

09.02.2023ОСОБА_1 через свого представника адвоката Плужника М.В. звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України, про стягнення невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він у період часу з 22.06.2006 по 01.12.2007 працював на Державному підприємстві «Запорізький обласний центр соціальної адаптації звільнених військовослужбовців і учасників бойових дій «Полігон»» (далі ДП «Полігон») на посаді охоронця з посадовим окладом 600,00 грн. Наказом № 32711/11 від 27.11.2007 він був звільнений з ДП «Полігон» за власним бажанням. За період з 01.01.2006 по 30.12.2002 ДП «Полігон» нараховано, але не виплачено заробітну плату на загальну суму 5320,36 грн., у зв`язку з чим позивач звертався до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати. Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.01.2016 його позовні вимоги задоволено, стягнуто з ДП «Полігон» заборгованість за невиплачену заробітну плату у розмірі 5320,36 грн., а також заборгованість за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 42562,56 грн. Після набрання вказаним рішенням законної сили він звернувся до Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 50752121. 13.12.2016 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник ДП «Полігон» постановою Господарського суду Запорізької області від 21.12.2015 у справі № 26/208/09 визнано банкрутом.

Оскільки станом на теперішній час рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.01.2016 у справі № 314/5592/15-ц залишається не виконаним, ДП «Полігон» визнано банкрутом, заробітну плату та заборгованість за час затримки з виплати заробітної плати позивачу не виплачено, останній вважає, що ця сума підлягає стягненню з Міністерства оборони України, як засновника та власника ДП «Полігон».

Ухвалою суду від 13.02.2023справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

21.03.2023 на електронну адресу суду та 24.03.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що Міністерство оборони України не вчиняло відносно позивача будь-яких протиправних (неправомірних) дій чи бездіяльності та не заподіювало будь-якої шкоди, в тому числі щодо невиплати заробітної плати.

ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві «Запорізький обласний центр соціальної адаптації звільнених військовослужбовців і учасників бойових дій «Полігон»», яке є окремою юридичною особою, та був звільнений за власним бажанням у 2007 році.

Відповідно до постанови Господарського суду Запорізької області від 21.12.2015 у справі № 26/208/09 щодо ДП «Полігон» було відкрито ліквідаційну процедуру у зв`язку з банкрутством та призначено арбітражного керуючого, до якого перейшли права керівника (органів управління) юридичної особи-банкрута. Тобто з моменту відкриття ліквідаційної процедури Міністерство оборони України втратило повноваження управління ДП «Полігон», а права керівника перейшли до арбітражного керуючого. Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вимоги позивача щодо виплати заробітної плати мали бути задоволені за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника. А оскільки, відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.11.2017 у справі № 26/208/09, ДП «Полігон» було ліквідовано, про що 28.11.2017 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі ч. 5 ст. 45 вищевказаного Закону, не задоволені за недостатності майна вимоги вважаються погашеними. Ліквідатором було подано суду звіт та ліквідаційний баланс, який визнано судом таким, що відповідає вимогам ст. 46 Закону, та затверджено.

Таким чином, судом не було визначено правонаступника ліквідованого за його рішенням ДП «Полігон», тому вимоги позивача до міністерства оборони України про стягнення невиплаченої заробітної плати є необґрунтованими.

На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.05.2023 Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України виключено зі складу третіх осіб у цивільній справі № 314/497/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України, про стягнення невиплаченої заробітної плати.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом за клопотанням учасників провадження. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справі не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 22.06.2006 по 01.12.2007 працював на Державному підприємстві «Запорізький обласний центр соціальної адаптації звільнених військовослужбовців і учасників бойових дій «Полігон»» (далі ДП «Полігон») на посаді охоронця з посадовим окладом 600,00 грн., згідно наказу № 32711/11 від 27.11.2007 він був звільнений з ДП «Полігон» за власним бажанням. На момент звільнення ДП «Полігон» не провів з ним повного розрахунку, внаслідок чого виникла заборгованість із заробітної плати на загальну суму 5320,36 грн.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.01.2016 у цивільній справі № 314/5592/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ДП «Полігон» на користь ОСОБА_1 заборгованість за невиплачену заробітну плату у розмірі 5320,36 грн., а також заборгованість за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 42562,56 грн.

На виконання вказаного рішення 23.03.2016 Вільнянським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист, який позивачем направлено до Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 50752121.

13.12.2016 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник ДП «Полігон» постановою Господарського суду Запорізької області від 21.12.2015 у справі № 26/208/09 визнано банкрутом.

Як вбачається з постанови Господарського суду Запорізької області від 21.12.2015 у справі № 26/208/09 ДП «Полігон» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого.

Згідно з положеннями ст.ст. 37, 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Таким чином, з моменту відкриття ліквідаційної процедури Міністерство оборони України втратило повноваження управління ДП «Полігон», а права керівника перейшли до арбітражного керуючого.

Заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_1 була включена до реєстру вимог кредиторів ДП «Полігон» у справі № 26/208/09.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вимоги позивача щодо виплати заробітної плати мали бути задоволені за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника.

Відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.11.2017 у справі № 26/208/09, ДП «Полігон» було ліквідовано, про що 28.11.2017 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 45 вищевказаного Закону, не задоволені за недостатності майна вимоги вважаються погашеними. Ліквідатором було подано суду звіт та ліквідаційний баланс, який визнано судом таким, що відповідає вимогам ст. 46 Закону, та затверджено.

Отже, судом не було визначено правонаступника ліквідованого за його рішенням ДП «Полігон», тому вимоги позивача до Міністерства оборони України про стягнення невиплаченої заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, адреса місцезнаходження: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6) про стягнення невиплаченої заробітної плати відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24.05.2023.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

24.05.2023