Справа № 346/3367/22
Провадження № 2/346/204/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

з участю секретаря Копильців І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, -

встановив:

Представник позивача адвокат Атаманюк В.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з даним позовом мотивувавши тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 18.09.2019 р. відкрито виконавче провадження № 60094969 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 49030,72 грн. та 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису № 2768 від 20.08.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А.

Зазначає, що кілька років тому позивач ОСОБА_1 отримував кошти в кредит, однак не у ТОВ «Вердикт Капітал», а в АТ «Альфа Банк». При отриманні кредиту йому надали відповідну картку, строк дії якої до 07/15. ОСОБА_1 сумлінно повертав кредитні кошти, кінцевий термін повернення залишку заборгованості за кредитним договором відповідає дії строку картки. Вказав, що враховуючи, що у постанові про звернення стягнення на заробітну плату стягувачем зазначено ТОВ «Вердикт Капітал», а не АТ «Альфа Банк», де позивач отримував кредит, то значить мало місце відступлення право вимоги по кредиту.

Звертає увагу, що жодних підтверджень відступлення прав вимоги за кредитним договором позивачу не надходило. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2768 від 20.08.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А., про стягнення грошових коштів з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а також стягнути з відповідача на користь позивача 55048,79 грн. як безпідставно набуті та понесені судові витрати.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, адвокат Атаманюк В.М. подав до суду позовній заяві просив провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, представник подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у відзиві вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, при цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, а тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше, а отже мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, або іншої відповідальності перед стягувачем. За таких обставин безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Частина 2 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема - кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Таким чином, договір, на якому вчинено виконавчий напис - не містить заборон, або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу захисту майнових інтересів товариства, а так само, чинне законодавство України також не містить будь-яких обмежень щодо вчинення виконавчого напису, що цілком підтверджує правомірність вчинених дій ТОВ «Вердикт Капітал» та нотаріусом, оскільки приватному нотаріусу були подані всі необхідні документи для вчинення наведеної нотаріальної дії, що в повній мірі спростовує позовні вимоги позивача, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» та приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, діяли в межах правового поля.

Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також позивач вважає, що з нього було безпідставно стягнуті кошти. На підтвердження стягнутих коштів позивачем долучено постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.10.2019 р., яка не може бути належним та допустимим доказом стягнутих коштів на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал» по виконавчому напису нотаріуса.

Із наявної постанови приватного виконавця неможливо встановити, які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача, а які на рахунок виконавця як витрати виконавчого провадження. Тобто не зазначено розподілу сум, які були перераховані стягувачу, які є витратами виконавчого провадження, а які винагородою приватного виконавця. Адже сума, яка відраховується із заробітної плати боржника не повністю перераховується стягувачу, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає визначення та стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також стягнення основної винагороди приватного виконавця. Залишок коштів, які після стягнення витрат приватного виконавця, перераховуються стягувачу. В даному випадку жодними доказами, які долучені до позовної заяви, не підтверджена стягнута фактично сума саме на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (за виключенням витрат виконавчого провадження, винагороди приватного виконавця). Відомості з приводу розподілу даних сум знаходяться в розпорядженні лише приватного виконавця.

Також представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій вказав, що вважають такі витрати визначені позивачем неспівмірними зі складністю справи, адже зазначена справа не є складною, та такими, що не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, просять суд, врахувати ту обставину, що за позивачем наявна заборгованість за кредитним зобов`язанням перед відповідачем, тому просять суд відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі (а.с. 50-55).

Приватний нотаріус Броварського районного НОКО Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно чинного законодавства України.

Приватний виконавець виконавчого виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, в судові засідання не з`явилася, пояснень щодо позову не подала.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку загального позовного провадження та подані докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З виконавчого напису №2768 від 20.08.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., вбачається, що нотаріус задовольнив вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» шляхом звернення стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за умовами кредитного договору 630037344 від 01 жовтня 2013 року, укладеного між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Веста», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором 630037344 від 01 жовтня 2013 року за період з 16.01.2019 р. по 13.08.2019 р. в розмірі 49 030,72 грн., яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 134,32 грн., заборгованості за штрафами і пенею в розмірі 10 864,40 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 650,00 грн.(а.с.15).

Постановою приватного виконавця Клітченко О.А. по виконавчому провадженню № .10.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід від особи, якою є ГУНП в Івано-Франківській області. Стягнення основної винагороди приватного виконавця здійснювати пропорційно у розмірі 10 відсотків стягнення за виконавчим документом. Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням № 60094969 складає 55048,79 грн. (а.с.10).

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок).

Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким і керувався нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається з його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості».

Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах.

За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірний борг - це борг, який визнається боржником та кредитором і про суму якого вони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника щодо суми боргу, вимога кредитора вважається безспірною.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає про те, що жодних договірних відносин він з відповідачем не укладав, борг в розмірі, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, ним не визнається.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Відповідач та треті особи доказів безспірності боргу на час вчинення виконавчого напису не подали.

Таким чином, суд виходить з того, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

З урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України та ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас, ч.3 ст.83 ЦПК України визначено, що відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Враховуючи наведене, а також те що відповідач будь-яких доказів суду не подав, а з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Також з матеріалів справи вбачається, що право вимоги по згаданому кредитному договору по якому боржником є позивач ОСОБА_1 було відступлено, однак про зміну кредитора останній не був повідомлений, тому не мав можливості оспорити вимоги стягувача або ж виконати їх.

З матеріалів справи встановлено, що 01 жовтня 2013 р. в письмовій формі на підставі Анкети-заяви без нотаріального посвідчення між ПАТ «Альфа Банк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання кредиту, де ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 6550,00 грн. (а.с. ).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, вчиняючи 20 серпня 2019 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Гамзатова А.А. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що слід визнати виконавчий напис №2768 від 20.08.2019 року таким, що не підлягає виконанню.

Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь 55 048,79 грн. безпідставно набутих коштів.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу).

Аналіз статті 1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого із заробітної плати позивача утримувались суми стягнень, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаний таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем безпідставно набутих коштів. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази (довідка з місця роботи позивача про стягнення кошів згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні №60094969 та постанова про закінчення даного виконавчого провадження, у зв`язку з його виконанням), які б підтверджували той факт, що відповідач ТОВ "Вердикт Капітал" безпідставно набуло грошові кошти, які належать позивачу ОСОБА_1 .

Статтею 1213 ЦК України визначено порядок повернення в натурі безпідставно набутого майна, зокрема, передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Суд звертає увагу, що відповідно до позовних вимог, позивач просив стягнути 55048,79 грн. безпідставно набутих відповідачем. При цьому до матеріалів справи не надано доказів, які підтверджують утримання із заробітної плати позивача 55048,79 грн., і в даній частині позовні вимоги не обґрунтовані, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути на свою користь понесені судові витрати .

Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зі змісту акту виконаних робіт за договором № 15.08.2022 р. та згідно квитанції № 453796, вартість робіт встановлено в сумі 20 000 грн. Адвокатом включено до переліку послуги такі, які не є адвокатською діяльністю в розумінні ст.1, 19 Закону України «Про адвокатську діяльність», а саме: вивчення судової практики та законодавства. Також, заявлена до розподілу сума витрат на правову допомогу позивача не є співмірною зі складністю справи, виконаною адвокатом роботою та витраченим адвокатом часом на підготовку позовної заяви, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, крім того адвокатом подано письмове клопотання про розгляд справи без його та позивача участі і з матеріалів справи видно, що адвокат не брав безпосередню участь у судових засіданнях, а також у зв`язку із частковим задоволенням вимог позивача, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

На підставі наведеного, Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 247 ч.2,282, 284, 294 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором 630037344 від 01.10.2013 року в розмірі 49 030,72 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал», місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд.5 Б, Київська область, код ЄДРПОУ 36799749;

Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, місцезнаходження: 07400, м.Бровари, вул. Шевченка, 13/7, Київська область;

Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, буд.4-А офіс 35-А, Київська область.

Суддя Беркещук Б. Б.