КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/3885/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Сердинського В.С. в м. Бровари 10 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Згурівського районного суду Київської області від 27 квітня 2011 року в справі № 2-125/11 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше. ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття; за судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 червня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що 16 грудня 2008 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , в якому народжено дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в подальшому рішеннями судів шлюб розірвано і з нього на утримання дитини стягуються аліменти в розмірі частки заробітку (доходу).

23 червня 2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , в якому народжено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З 2022 року стосунки між ними не склалися, вони стали проживати окремо, і відповідач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей в загальному розмірі частки заробітку (доходу).

Вказував, погіршився стан його здоров`я, матеріальний стан, змінився його сімейний стан, на його і так тяжкий майновий стан вплинув введений в Україні постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року карантин, а також введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року. Загальний розмір аліментів, які стягуються з нього, становить частини від заробітку (доходу), які він сплачувати реально не в змозі.

Вважав, що стягнення з нього аліментів на чотирьох дітей в такому розмірі не відповідає засадам законності, виваженості, розумності та справедливості на даний час.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно викладав обставини, наведені в позові, якими обґрунтовано позовні вимоги, повторно наводив положення ст. 182, 183, 192 СК України, 161 ЦПК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких розмір аліментів суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Посилався на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13, яка є обов`язковою для всіх судів, щодо можливості зміни розміру аліментів за позовом платника аліментів, і що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Вважав, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання апеляційного суду з?явився позивач ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, відповідач ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не направляла.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що з 16 грудня 2008 року позивач ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , розірваному рішенням суду 29 квітня 2011 року (а. с. 9, 51). У даному шлюбі народжено дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 52).

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 27 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. 10 травня 2011 року видано виконавчий лист (а. с. 16).

23 червня 2012 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 (а. с. 12), в якому народжені діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 13 - 15).

15 липня 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ № 361/2411/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 червня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а. с. 17).

Відповідач ОСОБА_3 повідомила суду першої інстанції, що в зв`язку з одруженням та зміною по батькові було змінено її особисті дані, а саме, її прізвище, ім`я та по батькові на даний час є « ОСОБА_11 » (а. с. 45, 50, 54).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що належних та допустимих доказів зміни обставин, які існували на момент ухвалення судового рішення про стягнення аліментів чи видачі судового наказу, визначені приписами ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Так, позивачем не надано доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплати у визначеному розмірі.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, оскільки вони зроблені судом першої інстанції в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та ухвалення помилкового рішення.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, на яку в апеляційній скарзі посилався позивач і яка враховується в постановах Верховного Суду, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 року в справі № 303/369/20, провадження № 61-17250св20 викладено правові висновки, згідно яких розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Такі правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21), від 14 грудня 2022 року в справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22) та інших.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що 23 червня 2012 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , у якому народжено дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, на утриманні позивача перебуває як дитина від попереднього шлюбу з ОСОБА_3 , так і три дитини від нового шлюбу з ОСОБА_2 , і ці обставини виникли після ухвалення рішення Згурівського районного суду Київської області від 27 квітня 2011 року, яким з нього було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття.

Таким чином, станом на день звернення до суду з даним позовом на утриманні позивача перебуває четверо дітей та сплачуються аліменти в сукупному розмірі частини від його заробітку (доходу), що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Зазначене вказує на зміну сімейного та майнового стану позивача, яке існувало до ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання його дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття.

На виконання вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивачем надано належні та допустимі докази щодо зміни його сімейного та майнового стану.

Наведеним обставинам не надано жодної оцінки судом першої інстанції, який залишив поза увагою, що зміна сімейного стану є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, і що позивачем ці обставини, а також обставини зміни майнового стану, що полягають у збільшенні виплат на утримання чотирьох дітей, було доведено.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції про відмову в позові ухвалене за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті вимоги ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із приписів статті 192 СК України та враховує, що оскільки зміна сімейного та майнового стану позивача є підставами для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, і позивачем надано докази зміни сімейного та майнового стану (народження трьох дітей в новому шлюбі та в зв`язку із цим з`явлення у сім`ї платника осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і які фактично знаходяться на його утриманні), відтак позов знайшов своє підтвердження та підлягає задоволенню, а розмір аліментів, визначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 27 квітня 2011 року та судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року - зменшенню, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 ) на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3/8 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримання неповнолітніх дітей на обох батьків.

Крім того, апеляційний суд враховує, що з урахуванням принципу змінюваності розміру аліментів, у випадку виникнення обставин, визначених ч. 1 ст. 192 СК України як підстави для збільшення розміру аліментів, відповідачі також можуть звернутися до суду із відповідним позовом.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч. 8, 9 ст. 181 СК України якщо батьки не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 ) про зміну розміру аліментів задовольнити.

Розмір аліментів, визначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 27 квітня 2011 року та судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2022 року зменшити, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 ) на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3/8 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.