Провадження № 2/127/3542/22
УХВАЛА

23 січня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Верещак В.М. на позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2022року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.01.2023 року до суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача ОСОБА_3 з доданими до відзиву в копіях: виписок з медичної картки, відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11.01.2023, довідки ГУ ПФУ у Вінницькій області № 84 від 11.01.2023, ордер на надання правової допомоги та доказів направлення відзиву з додатками позивачу. У поданому відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, розглянути справу з повідомленням сторін та продовжити строк на надання відзиву на позовну заяву з долученням відзиву з доданими матеріалами до справи.

У відзиві представник відповідача вказує, що в зв`язку з тим, що під завершення 2022 року відповідач був госпіталізований в хірургічне відділення для проведення оперативного втручання. А 03.01.2023р. в зв`язку з погіршенням стану змушений був звернутися до лікаря, який згідно виписки із медичної картки дав заключення на пандемічний грип. А тому, лише після покращення самопочуття 10.01.2023р. відповідач звернувся за правовою допомогою до адвоката, від якого дізнався що в Єдиному державному реєстрі судових рішень знаходиться ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2022р., згідно якої судом вирішено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Та запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов в 15 денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалу суду від 08.12.2022р. відповідач не отримував.

Суд, вивчивши поданий представником відповідача відзив на позов, додатки до нього, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п. 8 ч. 2 ст. 187 ЦПК України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються строк для подання відповідачем відзиву на позов.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно частини 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Поряд з цим, особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні регламентовано положеннями ст. 278 ЦПК України, частиною 1 якої визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Статтею 120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом враховується, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі Артіко проти Італії (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 08.12.2022 вказано, що відповідач має право надати суду (в копії позивачу) протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження відзив на позов з наданням усіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Також в ухвалі суду про відкриття провадження у справі зазначено, що відповідач має право подати до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в строк для подання відзиву, що визначено частиною 7 ст. 279 ЦПК України.

Встановлено, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі з доданими до неї процесуальними документами відповідач отримав 22.12.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням Укрпошти про вручення поштового відправлення.

Тому відзив на позов відповідач мав подати у строк до 06.01.2023 включно. Натомість, відзив представником відповідача подано 16.01.2023р.

Отже, відповідачем пропущений встановлений законом строк на подання відзиву на позов.

За нормою частини 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно частин 1, 4 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Суд зазначає, що окремої процесуальної дії, а саме заяви про поновлення пропущеного процесуального строку відповідачем та його представником суду не подано.

Дослідивши надані до відзиву докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити, у зв`язку із тим, що відповідач копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав 22.12.2022року. Проте, відзив на позовну заяву суду подав 16.01.2023 року, тобто майже через місяць з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Посилання представника відповідача на те, що під завершення 2022 року відповідач був госпіталізований в хірургічне відділення суд не бере до уваги, як доказ поважності пропущеного строку, оскільки згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого хірургічного відділення № 4420 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 07.11.2022 року по 14.11.2022 року, тобто за місяць до отримання ухвали про відкриття провадження.

А звернення відповідача 03.01.2023 року до лікаря в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, не підтверджує поважності пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву, адже маючи на руках ще з 22.12.2022 року ухвалу про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, відповідач не скористався своїм правом та не звернувся за правовою допомогою до адвоката.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що відповідачем пропущений строк для подання відзиву на позов, а поважності причин пропуску строку не доведено, тому у відповідності до положень ст. 126 ЦПК України поданий відзив у межах цивільної справи № 127/27508/22 слід залишити без розгляду.

Крім того, представник відповідача просив розглянути справу з повідомленням сторін, дослідивши відзив та додані до нього докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 279 ч. 5 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За ст. 279 ч. 6 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Представником відповідача не зазначено підстав, які б обґрунтовували необхідність переходу до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

За ст. 279 ч. 8 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Як вбачається з матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, не наведено обставин справи, які перешкоджають суду вирішити спір по суті без особистої явки сторін, у зв`язку з чим заява про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін задоволенню не підлягає.

Крім того, представником відповідача пропущено строк для подання даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 127, 178, 187, 278, 279, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Верещак В.М. про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву - відмовити.

Відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Верещак В.М. на позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - залишити без розгляду.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Верещак В.М. про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна