справа № 274/1482/23
провадження № 2/0274/745/23
05.04.2023 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з нерухомого майна -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_2 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №211044 від 22.05.2006, видавником якого є Державна виконавча служба в Бердичівському районі (запис обтяження - 3258165), зареєстроване Бердичівською державною нотаріальною конторою 26.05.2006 за №325865.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 15.11.1979 року посвідченого Бердичівською держнотконторою р. №1-3037; свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1982 року посвідченого Бердичівською держнотконторою р. №1-1432; договору купівлі - продажу від 31.05.1990 року посвідченого Бердичівською держнотконторою р. №1-2300. Після смерті батька він звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Ковальчук О.Д. з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріусом було виявлено, що на будинок АДРЕСА_1 державною виконавчою службою накладено арешт.
Згідно відомостей Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 09.12.2022, відповідно до перевірки електронної бази даних ЄДРВП, пошук ВД/ВП (спецрозділ), пошук ВД/ВП (архів) інформація стосовно ОСОБА_3 не збереглася, зняти арешт нерухомого майна зареєстрованого 26.05.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3258165 не є можливим. Матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. Станом на 09.12.2022 рік згідно електронної бази даних АСВП відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 на виконанні у відділі не перебуває. Також повідомлено, що арешт може бути зняти за рішенням суду, оскільки підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_3 у державного виконавця немає.
Зазначає, що наявність арешту істотно обмежує та порушує його права, як спадкоємця, щодо можливості спадкування в подальшому користування та розпорядження будинком, зняття арешту можливе лише за відповідним судовим рішенням, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2023 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін ( а.с. 23).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_2 являвся власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - на підставі договору купівлі - продажу від 15.11.1979 року посвідченого Бердичівською держнотконторою р. №1-3037; свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1982 року посвідченого Бердичівською держнотконторою р. №1-1432; договору купівлі - продажу від 31.05.1990 року посвідченого Бердичівською держнотконторою р. №1-2300. (а.с. 13-19).
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.11).
Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що арешт на будинок АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА№211044, від 22.05.2006 року Державна виконавча служба в Бердичівському районі, ДВ Шатало Ю.В., реєстраційний номер обтяження 3258165 (а.с.21).
Згідно відомостей Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 09.12.2022, згідно перевірки електронної бази даних ЄДРВП, пошук ВД/ВП (спецрозділ), пошук ВД/ВП (архів) інформація стосовно ОСОБА_3 не збереглася, зняти арешт нерухомого майна зареєстрованого 26.05.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3258165 не є можливим. Матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання відповідно до п. 9.9-9.13 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки. Станом на 09.12.2022 рік згідно електронної бази даних АСВП відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 на виконанні у відділі не перебуває. Також повідомлено, що арешт може бути зняти за рішенням суду, оскільки підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_3 у державного виконавця немає (а.с.20).
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Таким чином вбачається, що на виконанні у відділі ДВС на даний час не перебуває виконавче провадження у рамках якого було накладено обтяження на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Наведе свідчить про те, що позивач, як спадкоємець ОСОБА_2 , має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки обтяження майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості оформити спадкові права.
З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12-13,76-81,89, 247,258,263-265,274,354 ЦПК України суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердичівського відділу Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити повністю.
Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , який належить померлому ОСОБА_2 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№211044 від 22.05.2006 р., видавником якої є Державна виконавча служба в Бердичівському районі (номер запису про обтяження - 3258165), зареєстроване Бердичівською державною нотаріальною конторою 26.05.2006 року за № 3258165.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Вдовиченко