_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/368/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта», ОСОБА_2 про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Бежан звернувся до суду з позовною заявою у якій просить суд визнати недійсним Договір №29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року, укладений між ним та ТОВ «Атланта», та застосувати реституцію, шляхом зобов`язання ТОВ «Атланта» повернути йому сплачену за договором суму, в розмірі 13335 гривень; визнати недійсним Договір №29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року, укладений між ним, ТОВ «Атланта» та Купріш, та застосувати реституцію, шляхом зобов`язання останньої повернути йому сплачену за договором суму в розмірі 1000,00 доларів США, в гривні за офіційним курсом на момент ухвалення судового рішення.

Стислий виклад позиції позивача

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.07.2020 року між Бежан та ТОВ «Атланта» було укладено Договір №29/81 про надання послуг покупцю, згідно умов якого ТОВ «Атланта» зобов`язується надати ОСОБА_1 інформаційно-посередницькі послуги, пов`язані з придбанням Замовником об`єкту нерухомості двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а вартість даних послуг становить 34671 гривень, що еквівалентно 1300 доларам США за офіційним курсом. Послуги за Договором виплачуються в наступному порядку: частина винагороди в розмірі 13335 гривень, що еквівалентно 500 доларам США за офіційним курсом, Замовник сплачує Виконавцю в момент підписання Договору, в рахунок часткової оплати послуг; решту винагороди в розмірі 21336 гривень, що еквівалентно 800 доларам США за офіційним курсом, Замовник сплачує виконавцю в момент нотаріального посвідчення договору придбання Об`єкту. Відповідно до п.9 Договору якщо договір не може бути виконаний з вини Замовника, він сплачує Виконавцю штраф у розмірі 100% вартості послуг, з зарахуванням частини винагороди, отриманої Виконавцем в момент підписання Договору.

Також 01.07.2020 року між Бежан, ТОВ «Атланта» та Купріш було укладено Договір №29/81 про намір укласти угоду. Згідно умов даного договору Купріш та Бежан зобов`язуються в майбутньому укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження згідно з яким Купріш передає Бежану у власність двохкімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, а ОСОБА_3 в свою чергу сплатить Купріш грошову суму в гривнях, яка еквівалентна 26 000 доларів США за офіційним курсом на день укладення та нотаріального посвідчення договору відчуження об`єкта. Згідно п.2.5 Договору про намір договір відчуження Об`єкту повинен бути укладений між Власником та Набувачем і нотаріально засвідчений не пізніше 22 липня 2020 р. Також відповідно до умов Договору Власник прийняв «забезпечувальний платіж» - грошову суму в гривнях, що еквівалентна 1000 доларів США. Забезпечувальний платіж, за взаємною згодою Власника і Набувача буде зарахований в рахунок належних платежів за Договором відчуження Об`єкту.

20.07.2020 року Бежан повідомив ТОВ «Атланта» про неможливість укладання з Власником договору про придбання квартири з наступних причин: смерть родича, з яким була домовленість про заїм коштів, яких не вистачало на купівлю житла; відмова банку у наданні кредиту (період карантину); відмова банку у кредитуванні на підставі відсутності офіційної роботи та довідки про доходи.

Позивач вважає Договір № 29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року та Договір № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року незаконними, такими що порушують його права, як споживача послуг, оскільки: договір № 29/81 про надання послуг покупцю від 01.07.2020 року включає в себе жорсткі та несправедливі умови, тому як відповідно до його умов, навіть не скориставшись усіма послугами передбаченими договором, він повинен оплатити такі послуги;згідно умов договору ТОВ «Атланта» має можливість не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача виконати договір, а у споживача взагалі не встановлено право на одержання відповідної компенсації від продавця, що на думку Позивача також є несправедливими умовами; також Позивач вважає несправедливою умовою Договору умову щодо сплати штрафу в розмірі 100 відсотків вартості послуг, якщо договір не може бути виконаний з вини споживача. Щодо Договору № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року, Позивач вважає що оскільки сторони лише домовилися укласти договір купівлі-продажу у майбутньому, то передана Позивачем грошова сума у загальному розмірі 1 000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком, тому такий договір також повинно бути визнано недійсним із застосуванням реституції, у вигляді повернення йому сплаченої за договором суми в розмірі 1000 доларів США, в гривні за офіційним курсом на момент ухвалення судового рішення.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2022 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Атланта» заперечувала проти задоволення позову, з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Відповідач Купріш в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, відзиву на позовну заяву не надала.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.07.2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА» було укладено Договір №29/81 про надання послуг покупцю.

У відповідності до п. 1 цього Договору про надання послуг покупцю, Виконавець зобов`язується надати Замовнику інформаційно-посередницькі послуги, пов`язані з придбанням Замовником об`єкта нерухомості двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а Замовник зобов`язується сплатити надані послуги в розмірі, у строки та в порядку, встановлені Договором.

Згідно п. 3 Договору зобов`язання Виконавця перед Замовником вважаються частково виконаними, а інформаційно-посередницькі послуги підлягають частковій оплаті, якщо за участю сторін укладено договір про намір укласти угоду з придбання об`єкту. Підтвердженням повного виконання Виконавцем зобов`язань за Договором перед Замовником є укладений договір з придбання Об`єкту.

Вартість послуг згідно п. 6 Договору про надання послуг, становить 34 671 (тридцять чотири тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 00 копійок, що еквівалентно 1300 (одна тисяча триста) доларів США за офіційним курсом.

Як передбачено п. 7. Договору про надання послуг, Замовник зобов`язується сплатити Виконавцю вартість наданих послуг в наступному порядку:

- частину винагороди у розмірі 13 335 (тринадцять тисяч триста тридцять п`ять) гривень 00 копійок що еквівалентно 500 (п`ятсот) доларів США за офіційним курсом Замовник сплачує Виконавцю в момент підписання Договору в рахунок часткової оплати послуг у відповідності до п. 3 Договору;

- решту винагороди у розмірі 21 336 (двадцять одна тисяча триста тридцять шість) гривень 00 копійок, що еквівалентно 800 (вісімсот) доларів США за офіційним курсом, Замовник сплачує в момент нотаріального посвідчення Договору відчуження.

01.07.2020 року між ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА» та ОСОБА_2 було укладено Договір №29/81 про намір укласти угоду (далі Договір про намір), згідно якого Власник та Набувач зобов`язались укласти договір відчуження, згідно якого Власник передає у власність Набувачу двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності, а Набувач в свою чергу сплатить Власнику ціну Об`єкта на умовах, передбачених Договором.

Згідно п. 1.1. Договору про намір укласти угоду №29/81 від 01.07.2020 року, Власник та Набувач зобов`язались укласти договір відчуження, згідно якого Власник передає у власність Набувачу квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено строк укладання договору не пізніше 22.07.2020 року.

В день укладання Договору про намір укласти угоду №29/81 від 01.07.2020 року Позивачем сплачено частину винагороди, згідно з п. 7 Договору про надання послуг у розмірі 13 335 грн. що еквівалентно 500 (п`ятсот) доларів США за офіційним курсом, та підписано акт виконаних робіт від 01.07.2020 року.

Крім цього згідно п.4.4 Договору №29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2021р. позивач передав у гривнях суму, яка еквівалентна 1000 доларам США у якості «забезпечувального платежу» ОСОБА_2

20.07.2020 року Позивач надав ТОВ «АТЛАНТА» повідомлення про відмову від придбання вищевказаного об`єкту нерухомості з власних обставин.

Пунктом 9 Договору про надання послуг передбачено, «якщо договір не може бути виконаний з вини Замовника, він сплачує Виконавцю штраф у розмірі 100% вартості послуг, передбаченої п. 6 цього Договору, з зарахуванням частини винагороди, отриманої Виконавцем в момент підписання Договору».

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1-3 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст.6 та ст.627 ЦК України, при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.203, 204 ЦК України, підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами.

Виходячи із вимог ст.ст.4, 203 ЦК України, зміст правочину має відповідати:ЦК України; іншим законам України, які приймаються відповідно Конституції України та ЦК України; актам Президента України у випадках, встановлених Конституцією; постановам Кабінету Міністрів України; актам органів державної влади України, органів влади АР Крим, що видаються у випадках і в межах, встановлених Конституцією та законом. Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, прийнятих відповідно до Конституції.

Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів"споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів" права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим, може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень договору або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно з ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів"є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Перелік несправедливих умов у договорі з споживачем не є вичерпним (ч.4 ст.18 цього Закону).

Договір про надання послуг покупцю був підписаний позивачем Бежаном власноруч, що підтверджує обізнаність та згоду з його умовами.

Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, про що свідчать їх підписи. Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Відповідно до положень вказаної статті Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, тощо.

Статті 18 та 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачають перелік несправедливих умов договору за участі споживача, зміст яких зводиться до встановлення істотних переваг виконавця послуги (дисбаланс прав та обов`язків) порівняно з положенням замовника - споживача, а діяльність виконавця послуги має бути агресивною або вводити споживача в оману.

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що умови оскаржуваного договору є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Судом не встановлено наявності одночасно всіх вказаних ознак.

Як вбачається зі змісту оспорюваних договорів, в них не містяться жодні положення, які Закон України «Про захист прав споживачів» визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Помилка в оцінках замовника результату своїх дій внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення не є підставою для визнання договору недійсним.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договорів №29/81 про надання послуг покупцю та №29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року недійсними.

Однак, щодо Договору № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року, суд вважає зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, суд дійшов до висновку, що передана Позивачем грошова сума за п.4.4 є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України сума, яка передано в якості забезпечувального платежу, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі №711/5065/15, провадження №61-18537св19.

Проаналізувавши доводи сторін та письмові докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 сплачену за договором суму в розмірі 1000 доларів США, в гривні за офіційним курсом на момент ухвалення судового рішення, є неефективним способом захисту, і вважає, що у даному випадку ефективним способом буде стягнення суми авансу, а саме грошової суми у гривні, яка станом на 01.07.2021р. становила 1000 доларів США, тобто 27,2275 грн. за 1 долар США за курсом НБУ станом на 01.07.2021р. 2722,75 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача Купріш на користь позивача підлягають стягнення судові витрати у сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму авансу за Договором № 29/81 про намір укласти угоду від 01.07.2020 року у розмірі 2722,75 грн. та судові витрати 908 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.