єдиний унікальний номер справи 546/239/23
номер провадження 2-з/546/4/23
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01 березня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суду Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Решетилівської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Решетилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Решетилівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про закінчення спадкової справи без видачі свідоцтв про право на спадщину та зобов`язання прийняти заяву про прийняття спадщини із заведенням спадкової справи, -

встановив:

27 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та заява про забезпечення позову ОСОБА_1 до Решетилівської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Решетилівський ВДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Решетилівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про закінчення спадкової справи без видачі свідоцтв про право на спадщину та зобов`язання прийняти заяву про прийняття спадщини із заведенням спадкової справи.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Тетяна Михайлівна 13.05.2022 замість спадкової справи її батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завела спадкову справу на одномісячну дитину, 2022 року народження. Невжиття заходів охорони спадкового майна її померлого батька та неповідомлення заявниці про відкриття спадщини надало можливість недобросовісним спадкоємцям позбавити ОСОБА_1 спадкового майна та реалізувати свої права на спадкування. Як зазначає ОСОБА_1 , предметом позову є спадкова справа, якої в законному порядку не може бути, тому що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, який не міг бути одномісячною дитиною. Із 04.03.2023 державний нотаріус Кириченко Т.М. може прийняти від недобросовісних спадкоємців заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та видати їм свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, якої на підставі ст. 78 ЦПК України законному порядку немає.

Заявниця вважає, що незабезпечення позову перешкодить виконанню рішення суду.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 просить: звільнити її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»; заборонити Решетилівській державній нотаріальній конторі приймати заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , від його спадкоємців; заборонити Решетилівській державній нотаріальній конторі видавати спадкоємцям ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 до виконання рішення у справі; заборонити спадкоємцям ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , писати заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 до виконання рішення у справі.

Суд, розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, доходить наступних висновків.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд в судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається суддею не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява ОСОБА_1 надійшла до суду 27.02.2023, розгляд якої проводився 28.02.2023 із врахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вищенаведена норма дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову. Одними із видів забезпечення позову, який визначений в п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, є, зокрема, накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

До заяви про забезпечення позову заявницею було додано: копія 4,5,6 та 7 сторінок трудової книжки; роздруківку з особистого кабінету ОСОБА_1 на сайті Пенсійного фонду України; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких ОСОБА_1 за період з І кварталу 2022 року по ІV квартал 2022 року не отримувала доходів.

Забезпечення позову це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

До зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 922/2163/17 у постанові від 13 січня 2020 року.

У свою чергу заявницею не було доведено існування обставин на підтвердження вчинення відповідачем Решетилівською державною нотаріальною конторою дій, які можуть у майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Самі лише твердження заявниці ОСОБА_1 про потенційну можливість ускладнення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову без підтвердження належними та достатніми доказами не є самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того з урахуванням предмету позову, позивачем також не доведена наявність такої підстави для забезпечення позову як ускладнення виконання майбутнього рішення суду, оскільки позов має немайновий характер та як вказано позивачкою стосується питання закінчення спадкової справи без видачі свідоцтв про право на спадщину та зобов`язання прийняти заяву про прийняття спадщини із заведенням спадкової справи, а не визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

Щодо заходів забезпечення позову, які заявниця просить вжити суд, слід зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Даною нормою визначений обов`язок нотаріуса тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачкою шляхом подання до суду позовної заяви, фактично оспорюється право інших спадкоємців на спадкування належного померлому батьку позивачки майна.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 на день винесення ухвали за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову не відкрите. Враховуючи цю обставину та наявність спеціальної правової норми, яка визначає підставу для зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, у задоволенні вимоги заяви про забезпечення позову, зокрема про заборону Решетилівській державній нотаріальній конторі видавати спадкоємцям ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину до виконання рішення у справі слід відмовити.

Що стосується вимоги про заборону Решетилівській державній нотаріальній конторі приймати заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_7 від його спадкоємців, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 8-1 Закону України «Про нотаріат» будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

Заборона приймати заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину є втручанням у законну діяльність нотаріуса, що є неприпустимим.

Так само суд не може заборонити спадкоємцям ОСОБА_7 писати заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 до виконання рішення у справі, оскільки це виключне право спадкоємців, у реалізації якого вони не можуть бути обмежені за будь яких підстав.

З огляду на викладене у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищезазначеного, та керуючись ст. 149, 150-153, 157, 247, 260, 353 ЦПК України, роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Решетилівської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Решетилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Решетилівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про закінчення спадкової справи без видачі свідоцтв про право на спадщину та зобов`язання прийняти заяву про прийняття спадщини із заведенням спадкової справи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.В. Зіненко