Справа №351/31/23
Номер провадження №2/351/429/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі секретаря - Яворницької А.М.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

предстаник відповідача

ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про повернення позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до Снятинського районного суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про повернення позики.

На обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір позики, про що останній власноручно написав розписку, у якій зобов`язався повернути суму позики до 31.12.2019 року. Відповідно до вищевказаної розписки, позивачка ОСОБА_4 передала у власність відповідачу ОСОБА_5 будівельні матеріали на загальну суму 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро. Згідно із розпискою повна сума позики, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквіваленту суми 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро за офіційним курсом на час повернення.

Позивачка зазначає, що будівельні матеріали відповідач ОСОБА_5 використав для будівництва житлового будинку, який будував перебуваючи у шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 , тому вважає, що відповідача по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 мають спільно повернути їй кошти вказані в розписці.

Відповідно до розрахунку заборгованості за офіційним курсам НБУ у 38,834 грн. за 1,00 Євро, отже, на момент звернення до суду сума основного боргу становить 776.680,00 грн.(сімсот сімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят грн.00коп.), тобто 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро 38,834 грн. 776.680,00 грн.

Позивачка звертає увагу суду, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; на вимогу кредитор зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми. Тому, таким чином загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_5 за договором позики становить 846.581,20 грн. (вісімсот сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят одна грн. 20 коп.).

На підставі наведеного, у зв`язку із тим, що у визначений договором строк, а саме до 31.12.2019 року відповідачем ОСОБА_6 суму позики не повернуто позивачка змушена звернутись в суд з правом вимоги повернення боргу у судовому порядку, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 загальну суму заборгованості 846.581,20 грн. (вісімсот сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят одна грн. 20 коп.), з них сума основного 776.680,00 грн. (сімсот сімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят грн. 00 коп.); сума 3% річних від простроченої заборгованості за два роки 69.901,20 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот одна грн. 20 коп.).

Представник позивачки ОСОБА_4 ,у судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі, проти заявленого відзиву та додаткових пояснень поданих представником відповідачки ОСОБА_2 заперечив.

21.02.2023 року від представника відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву слідує, що відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти вищевказаного позову, просить у задоволені позовних вимог в частині пред`явлених до неї вимог про стягнення позики відмовити, у зв`язку із тим, що заборгованість за договором вищевказаної позики, сторонами якого є позивачка та відповідач ОСОБА_5 не може визнаватися спільним боргом подружжя, та не підлягає стягненню з неї, оскільки їй не було відомо факту укладення такого договору між позивачкою та відповідачем ОСОБА_5 , а також вона не погоджувала та не давала згоди на отримання такої позики, а тому зобов`язання щодо неї про стягнення заборгованості взагалі відсутні.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 проти позову заперечила із ним категорично не погоджується, просить суд відмовити у задоволенні позову, так як він має штучний характер.

Відповідач ОСОБА_5 на адресу суду надіслав клопотання згідно із яким позовні вимоги заявлені позивачкою ОСОБА_4 щодо нього про стягнення позики визнав в повному обсязі, просив суд розгляд справи проводити у його відсутності.

З показів свідка ОСОБА_7 слідує, що позивачка ОСОБА_4 мати відповідача ОСОБА_5 дала вборг будівельні матеріали на суму в 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро. В подальшому відповідачі збудували будинок в АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідач ОСОБА_5 склав розписку про позику ОСОБА_4 (позивачка по справі), згідно якої йому у власність від ОСОБА_4 (позивачки) передано будівельні матеріали на загальну суму 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро, які останній зобов`язався віддати в день остаточного розрахунку має відповідати еквіваленту суми 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро за офіційним курсом на час повернення, а саме до 31.12.2019 року.

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; на вимогу кредитор зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.625,1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Таким чином, сума 3% від простроченої заборгованості за два роки складає 69.901,20 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот одна грн. 20 коп.).

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_5 уклав договір позики з позивачкою ОСОБА_4 у 2007 р. на підтвердження якого власноруч написав розпису, згідно якої останньому від позивачки ОСОБА_4 передано у власність будівельні матеріали на загальну суму 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро, які відповідач ОСОБА_5 в подальшому використав для будівництва житлового будинку, що будувався під час перебування у шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 . Шлюбу зареєстровано 28.08.1997 р. та розірвано рішенням Снятинського районного суду 17.02.2022 р.

Факт отримання в борг будівельних матеріалів підтверджується показами свідка ОСОБА_7 .

Згідно із письмовим клопотанням відповідача ОСОБА_5 , вбачається, що останній погоджується з позовними вимогами позивачки, проти позову не заперечує, тобто визнає, що укладення договору позики із позивачкою мало таке місце.

Що стосується відзиву та додаткових пояснень поданих представником відповідачки ОСОБА_2 суд вважає, що останньою не надано обгрунтованих доказів, які б спростовували позовні вимоги щодо відповідачки ОСОБА_2 .

Отже, системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник відповідач ОСОБА_5 , отримавши у власність передані йому позикодавцем будівельні матеріали на загальну суму 20.000,00 (двадцять тисяч) Євро став зобов`язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк.

Відповідно до 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у солідарному порядку судовий збір у сумі 8466,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2,13,13,76,81,141,247,258,259,263-265,280,281 ЦПК України, ст.ст.524,526,530,533,612,625,1046-1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь, позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , загальну суму заборгованості 846.581,20 грн. ( вісімсот сорок шість тисяч п`ятсот вісімдесят одна грн. 20 коп.), з них сума основного боргу 776.680,00 грн. (сімсот сімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят грн. 00 коп.); сума 3% річних від простроченої заборгованості за два роки 69.901,20 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот одна грн. 20 коп.).

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 судовий збір у сумі 8466,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО