Справа № 495/1366/20
№ провадження 6/495/114/2022
УХВАЛА

Про відмову у задоволенні подання

"02" січня 2023 р. м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

справа № 495/1366/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Балінського Б.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2022 року старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській Балінський Богдан Вікторович, місцезнаходження: вулиця Миколаївська, 30, місто Білгород-Дністровський, Одеська область звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого подання старший державний виконавець вказує, що на виконанні Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження ВП № 64633810 з виконання виконавчого листа № 495/1366/20 виданого 17.02.2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в якості додаткових витрат на дитину 18 125,00 грн. одноразово.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

Боржником виконавчий документ не виконується. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до реєструючи установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником. Згідно відповідей:

-УПФУ боржник не працює, пенсію не отримує.

-ДФСУ у банківських установ відкриті рахунки, накладено арешти та направлено вимоги на списання коштів з рахунків боржника.

-МВС транспортні засоби за боржником наявні, які арештовані на оголошені в розшук постановами державного виконавця про арешт майна боржника від 26.02.2021 року, про розшук майна боржника від 09.03.2021 року.

Згідно з постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2021 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Згідно з постанови про арешт майна боржника від 26.01.2021 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Відомості про арешт було внесено до ДРРПНМ та ДРОРМ.

Згідно з довідки ДРРРПНМ та РПВНМ, ДРІ ЄРБВОНМС встановлено, що за боржником зареєстрована ј частка власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відчуження якої заборонено законом, у зв`язку з тим, що є єдиним житлом боржника.

На адресу боржника було надіслано виклик державного виконавця від 25.02.2021 року та 08.06.2021 року, однак згідно з довідки повернення листи були повернені за закінченням терміну зберігання.

Згідно з заяви боржника від 04.06.2021 року йому стало відомо про відкрите виконавче провадження № 64633810, однак станом на 21.12.2022 року боржником рішення у повному обсязі не виконано, декларацію про доходи та майно боржника не подано, жодні інші пояснення щодо невиконання рішення у матеріалах виконавчого провадження відсутні. Залишок боргу на користь стягувача складає 14376, 21 грн.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

У відповідності до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться знаходиться виконавче провадження ВП № 64633810 з виконання виконавчого листа № 495/1366/20 виданого 17.02.2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в якості додаткових витрат на дитину 18 125,00 грн. одноразово.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

Боржником виконавчий документ не виконується. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішень, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до реєструючи установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником. Згідно відповідей:

-УПФУ боржник не працює, пенсію не отримує.

-ДФСУ у банківських установ відкриті рахунки, накладено арешти та направлено вимоги на списання коштів з рахунків боржника.

-МВС транспортні засоби за боржником наявні, які арештовані на оголошені в розшук постановами державного виконавця про арешт майна боржника від 26.02.2021 року, про розшук майна боржника від 09.03.2021 року.

Згідно з постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2021 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Згідно з постанови про арешт майна боржника від 26.01.2021 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Відомості про арешт було внесено до ДРРПНМ та ДРОРМ.

Згідно з довідки ДРРРПНМ та РПВНМ, ДРІ ЄРБВОНМС встановлено, що за боржником зареєстрована ј частка власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відчуження якої заборонено законом, у зв`язку з тим, що є єдиним житлом боржника.

На адресу боржника було надіслано виклик державного виконавця від 25.02.2021 року та 08.06.2021 року, однак згідно з довідки повернення листи були повернені за закінченням терміну зберігання.

Згідно з заяви боржника від 04.06.2021 року йому стало відомо про відкрите виконавче провадження № 64633810, однак станом на 21.12.2022 року боржником рішення у повному обсязі не виконано, декларацію про доходи та майно боржника не подано, жодні інші пояснення щодо невиконання рішення у матеріалах виконавчого провадження відсутні. Залишок боргу на користь стягувача складає 14376, 21 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У відповідності до ч.3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього повинен вже відбутись та бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Проте, з аналізу наданих державним виконавцем матеріалів, не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, існував об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України, тому в задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Балінського Б.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.247, 258, 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Балінського Богдана Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: