ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/77/23 Номер провадження 22-ц/814/3564/23Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Прядкіної О.В., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Андрейко Я.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дашко Максима Володимировича на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 представник позивача адвокат Михайлюк К.А. звернувся в інтересах позивача ОСОБА_2 до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування на користь позивача майнову шкоду в розмірі 20400 гривень та моральну шкоду в розмірі 500000 гривень, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення, на загальну суму 520400 гривень.

Позов обґрунтований тим, що 19.11.2021 року близько 18 год 10 хв по вулиці Горького в селищі Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який внаслідок отриманих травм помер.

В позові зазначено, що по даній справі було відкрите кримінальне провадження, та потерпілою по справі визнано ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_3 .

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.02.2022 визнано винуватим ОСОБА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Позивач втратила чоловіка, який протягом всього їхнього сімейного життя піклувався про неї та про їхніх дітей. Така передчасна смерть завдає їй глибоких душевних страждань, вона залишилася без моральної та матеріальної підтримки свого чоловіка.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 - 300000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову щодо задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у справі в сумі 3000,00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 - адвокат Дашко Максим Володимирович, подавши на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнення моральної шкоди до 50000 грн і відповідно зменшивши розмір стягнення судового збору.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не дотримався принципу розумності, справедливості та співмірності, а також не врахував фінансових можливостей відповідача, оскільки відповідач є людиною пенсійного віку, отримує тільки мінімальну пенсію, а тому не має можливості сплатити таку суму моральної шкоди позивачеві.

Крім того, посилається на те, що відповідно до полісу №204523453 від 16.06.2021 року, була застрахована цивільна відповідальність за шкоду, завдану майну та здоров`ю третіх осіб автомобілем ВАЗ21063, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Страхова сума з вказаним полісом за шкоду, завдану здоров`ю та життю особи - 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн. Відтак, позивач мала право скористатися цим у встановленому порядку шляхом звернення до страхової компанії.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 19.11.2021 року о 18 годині 20 хвилини, в темний час доби, похмуру погоду під час дощу, при увімкненому зовнішньому електроосвітленні по мокрому асфальтобетонному покриттю вулиці Горького в селищі Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони вулиці Пушкіна в напрямку вулиці Заводської селища Нова Галещина, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій відповідач ОСОБА_1 .

В цей саме час, попереду автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 в попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля, по правому краю проїзної частини, рухався пішохід ОСОБА_3 , який був обернений спиною до автомобіля та поруч з яким рухалась ОСОБА_2 .

Рухаючись у вказаному напрямку по вулиці Горького, поблизу будинку 36 в селищі Нова Галещина Кременчуцького району, водій відповідач ОСОБА_1 , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушив вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та в межах своєї смуги руху, допустив наїзд передньою крайньою правою частиною автомобіля у задню частину тіла пішохода ОСОБА_3 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Козельщинська центральна лікарня».

ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_3 помер у реанімаційному відділенні КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.02.2022 визнано винуватим ОСОБА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили, що також не заперечували сторони в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 22.11.2021 року складено відповідний актовий запис №3617, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.12).

На підтвердження факту спричинення шкоди та її розміру позивачем було надано вирок Козельщинського районного суду Полтавської області по справі №533/12/22 (а.с.5-6). Відповідно до накладної №581 від 23 листопада 2021 року виданої ПП ОСОБА_4 ОСОБА_2 на поховання ОСОБА_3 , надано ритуальні послуги та товари на суму 20400,00 грн (а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 частково суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховував глибину душевних страждань позивача, зокрема те, що остання втратила чоловіка, який протягом всього сімейного життя піклувався про неї, а також існування постійних страждань від болі та безповоротності втрати близької особи, що у свою чергу, викликало для позивача інші негативні наслідки, зокрема порушення звичайних життєвих зв`язків та її душевних переживань, а тому з урахуванням ступеня вини відповідача, характер вчиненого та виходячи з засад розумності та справедливості, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 300000,00 грн, при цьому визнаючи такий розмір достатнім для сатисфакції та відшкодування душевних страждань позивача.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до положення ст. 15 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так судом правильно встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала з втратою чоловіка, оскільки залишилася без моральної та матеріальної підтримки свого та вимушена вживати додаткових зусиль для відновлення життєвого і емоційного стану який існував до вказаних обставин.

Колегія суддів відхиляє аргумент апелянта щодо того, що потерпіла мала змогу скористатися отриманням виплат від страхової компанії, проте цього не зробила, і зобов`язаною особою в даному випадку має бути страхова компанія, з наступних підстав.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 квітня 2004 року № 1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Із долученої до матеріалів справи страхового полісу №204523453 вбачається, що відшкодуванню з боку страхової компанії підлягала лише шкоди, заподіяна життю і здоров`ю та шкода, заподіяна майну. Однак, апеляційна скарга стосується саме відшкодуванню моральної шкоди, яка в основному підлягає відшкодуванню з боку винної особи.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не дотримався принципу розумності, справедливості та співмірності, а також не врахував фінансових можливостей відповідача, оскільки відповідач є людиною пенсійного віку, отримує тільки мінімальну пенсію, а тому не має можливості сплатити таку суму моральної шкоди позивачеві, колегія суддів відхиляє, адже обов`язок відшкодування моральної шкоди не залежить від фінансових можливостей боржника, натомість спричинений його протиправними діями і направлений на хоча б часткову компенсацію моральних страждань потерпілої особи.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Дашко Максима Володимировича, а тому рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року слід залишити в силі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дашко Максима Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2023 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ О.В. Прядкіна _________________ О.Ю. Кузнєцова