ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3627/23 Справа № 175/2144/22 Головуючий у першій інстанції: Васюченко О.Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року по справі за позовом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2022 року Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.08.2010 Підгородненською міською радою прийнято рішення про припинення права постійного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 2,4 га по АДРЕСА_1 та повернуто її у власність територіальної громади через систематичну несплату ним земельного податку та не використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2010 з вищевказаного рішення виключено посилання на невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням, в іншій частині рішення міської ради залишено без змін. Таки чином, право постійного користування ОСОБА_1 вже припинено на підставі рішення міської ради від 09.08.2010 №6017-ХХХХІV/V. Рішенням Дніпропетровського районного суду від 11.06.2012 по справі №2-410/1559/12 за позовом Підгородненської міської ради до ОСОБА_1 скасовано державний акт на право постійного користування землею серії ДП №004116, виданий 13.01.1997 на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язано останнього повернути земельну ділянку площею 2,4 га по АДРЕСА_1 в особі Підгородненської міської ради. 19.10.2021 позивачем виявлено, що на земельну ділянку площею 2.4 га присвоєно кадастровий номер :02:046:0047. При цьому позивач, як власник земельної ділянки, не здійснював виготовлення/замовлення будь-якої землевпорядної документації. Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, у відомостях про суб`єктів права власності на земельну ділянку зазначений ОСОБА_1 , на підставі державного акту ДП №004116 від 13.01.1997. Тобто, у відомостях зазначений державний акт, що був скасований рішенням Дніпропетровського районного суду від 11.06.2012. 11.11.2021 Підгородненською міською радою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області направлено лист про внесення змін до Державного земельного кадастру в частині виключення відомостей про право постійного користування на підставі державного акту ДП 001416 від 13.07.1997, ОСОБА_1 . ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено у внесенні відповідних змін та роз`яснено, що скасування державної реєстрації земельних ділянок Державним кадастровим реєстратором здійснюється у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Тому позивач просив скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2,4 га за кадастровим номером :02:046:0047, яка проведена 01 жовтня 2021 року (а.с. 34-39).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено. Скасовано державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2,4 га за кадастровим номером :02:046:0047, яка проведена 01.10.2021. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №VIII/XXII від 25 грудня 1996 року ОСОБА_1 в постійне користування було виділено земельну ділянку площею 2,4 га по АДРЕСА_1 для спортивно-оздоровчої діяльності в межах існуючого стадіону та 13 січня 1997 року на підставі вказаного рішення видано державний акт на право постійного користування серії ДП №004116 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 8, 23-24).

09.08.2010 Підгородненською міською радою прийнято рішення, яким припинено право постійного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 2,4 га, згідно державного акту на право постійного користування серії ДП №004116, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 ; також вирішено повернути вказану земельну ділянку у власність територіальної громади м. Підгородне через систематичну несплату відповідачем земельного податку та невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням (а.с. 7).

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2010, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012, у справі №2а-653/10 позов ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування задоволено частково. Вирішено виключити з рішення Підгородненської міської ради від 09.08.2010 №6017-ХХХХІV/Vпосилання на невикористання земельної ділянки площею 2,4 га по АДРЕСА_1 за цільовим призначенням. В решті позовних вимог відмовлено. Судове рішення набрало законної сили (а.с. 10-11, 12).

Крім того, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.12.2012, по справі №2-410/1559/12 задоволено позов Підгородненської міської ради до ОСОБА_1 . Скасовано державний акт на право постійного користування землею серії ДП № 004116 виданий 13 січня 1997 року на ім`я ОСОБА_1 на підставі рішення Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №VIII/XXII від 25 грудня 1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №956. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 2,4 га по АДРЕСА_1 територіальній громаді м. Підгородне в особі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішення набрало законної сили 03.12.2012 (а.с. 8-9).

Підгородненська міська рада звернулась з листом від 17.12.2012 №3125 до відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської областіз проханням внести запис до автоматизованої системи відомостей про скасування Державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 004116, виданий 13.01.1997 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 13).

У відповіді відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 14.01.2013 №0457 зазначено, зокрема, що жодним чином не врегульовано внесення запису про скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку у Книзі записів реєстрації. Одночасно діє п. 4.18 наказу Держкомзему від 22.06.2009 N325 «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» у випадку припинення права власності (права користування) земельною ділянкою, добровільної заміни державного акта або поділу чи об`єднання земельної ділянки землевласник (землекористувач) повертає свій примірник державного акта до територіального органу Держкомзему, де зберігається інший примірник державного акта, після чого на них робляться відмітки "скасовано". Такі акти залишаються на зберіганні у архіві територіального органу Держкомзему. З наведеного нормативного акту вбачається можливість проставлення відмітки "скасовано" на примірнику державного акта який повертається землевласником земельної ділянки у випадку припинення права власності. Отже, на сьогодні процедура проведення скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку у Книзі записів реєстрації законодавством не визначено. Одночасно не передбачено внесення записів до 1 автоматизованої системи відомостей про скасування державного акту. Виходячи з наведеного, Відділом прийнято до уваги рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 2-410/1559/12 в частині скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 серії ДП №004116, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №956. У випадку повернення примірнику державного акта виданого на ім`я ОСОБА_1 серії ДП №004116 до територіального органу Держкомзему, де зберігається інший примірник державного акта, буде зроблено відмітку "скасовано" (а.с. 14-15).

Також встановлено, що 01 жовтня 2021 року Відділом у Варваринському районі Міжрайонного управління у Варваринському та Срібнянському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області здійснено державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2,4 га, призначеної для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, за кадастровим номером :02:046:0047, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , на підставі державного акту ДП001416 від 13.01.1997; у відомостях про суб`єктів права власності на земельну ділянку зазначений ОСОБА_1 (а.с. 21, 22).

Тобто, вказана вище реєстрація проведена на підставі державного акту, що був скасований рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2012 по справі №2-410/1559/12.

Позивач звернувся з листом від 20.10.2021 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру (а.с. 16-17).

Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №18-4-0.222-8971/2-21 від 11.11.2021, зокрема, зазначено, що скасування державної реєстрації земельних ділянок Державним кадастровим реєстратором здійснюється, в тому числі, у випадку ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки (а.с. 19-20).

Частиною першою Статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно частини другої вказаної вище статті, підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

За положеннями частини восьмої статті 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтями 22-23 ЗК України 1990 року, чинного на час видачі ОСОБА_1 державного акту, встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акту.

Згідно зі змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Частиною першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Згідно зі ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята).

Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Законом України №340-IX від 05 грудня 2019 року частину десяту статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абзацом четвертим та п`ятим, якими передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що державна реєстрація земельної ділянки площею 2,4 га, для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, за кадастровим номером :02:046:0047, була проведена 01 жовтня 2021 року на підставі державного акту ДП001416 від 13.01.1997, який скасований рішенням суду від 11.06.2012 №2-410/1559/12, що набрало законної сили 03.12.2012, - колегія дійшла висновку про незаконність такої реєстрації та наявність підстав для задоволення позову шляхом скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки від 01.10.2021 у Державному земельному кадастрі.

Твердження відповідача, що він не був обізнаний про наявність рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2012 по справі №2-410/1559/12, яке набрало законної сили, щодо скасування державного акту на право постійного користування землею серії ДП № 004116, виданого 13 січня 1997 року на його імя, є надуманими, зважаючи на наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, саме ОСОБА_1 оскаржувалось рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2012 по справі №2-410/1559/12 до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Ухвалою цього суду від 03.12.2012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2012 залишено без змін.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року, залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного вище рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2012 року, у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі за його заявою про перегляд, у зв`язку з нововиявленими обставинами, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2012 року.

Таким чином, відповідач вживав заходи щодо оскарження, перегляду рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2012 по справі №2-410/1559/12, був обізнаний про його наявність і зміст, однак, діючи недобросовісно, пред`явив державний акт ДП001416 від 13.01.1997, що скасований рішенням суду, для проведення державної реєстрації земельної ділянки у жовтні 2021 року.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання місцевим судом 23.12.2022 року згідно положень статтей 128-130 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового по суті позовних вимог. Судова повістка, яка повернулась до суду без вручення її адресату з довідкою поштового працівника адресат не проживає за вказаною адресою направлялась відповідачу на адресу по АДРЕСА_2 (а.с. 81, 85). Однак, згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 24.01.2023, місце проживання відповідача зареєстроване за адресою по АДРЕСА_3 (а.с. 110).

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Перевіряючи дотримання позивачем строку позовної давності, апеляційний суд виходить із того, що про порушення свого права позивач дізнався не раніше 01.10.2021, тобто з дня державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2,4 га, за кадастровим номером :02:046:0047.

А тому, звернувшись 11.08.2022 року з позовом у цій справі, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви, Підгородненська міська рада не пропустила строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у апеляційній скарзі.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення позову Підгородненської міської ради, на її користь з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позовної заяви у сумі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №879 від 10.08.2022 (а.с.с 26).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2,4 га, призначеної для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, за кадастровим номером :02:046:0047, яка проведена 01.10.2021.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () судові витрати у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова