Номер провадження: 22-ц/813/3841/23
Справа № 494/997/22
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 жовтня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 118.

Посилаючись на те, що спільних дітей у них немає, з червня 2019 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують і наміру їх відновити у майбутньому не мають та на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, в той час як відповідач від розірвання шлюбу у органах державної реєстрації актів цивільного стану ухиляється, позивачка просила суд цей шлюб розірвати.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 01 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 30 жовтня 2015 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення її позовних вимог не відповідають обставинам справи, яким суд надав неправильну оцінку, а також суперечать положенням статті 51 Конституції України та Сімейного кодексу України, за змістом яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушення до шлюбу не допускається.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом доставлення судової повістки на електронну адресу та шляхом направлення повідомлення про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку (пункт 2 частини восьмої та частини 13 статті 128 ЦПК України), (а.с. 50-51, 55-58).

Відповідач ОСОБА_2 надіслав на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутність будь-яких доказів на підтвердження фактичного припинення сторонами шлюбних відносин, окремого проживання, відсутності особистих стосунків тощо позбавляє суд можливості повно і всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя і впевнитись у тому, що дійсно подальше їх спільне життя і збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам сторін. При цьому суд зазначив, що має на меті уникнення формалізму при вирішенні спору.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 30 жовтня 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що 30 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №118. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_4 (а. с.20).

Дітей у подружжя немає.

Позивачка стверджує про те, що вона та відповідач проживають окремо і не ведуть спільного господарства з червня 2019 року, однак доказів на підтвердження наведених обставин не надала та ці обставини відповідачем не визнавалися.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається.

Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом (частини друга-четверта статті 56 СК України).

Відповідно до положень статей 104, 105 СК України, шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них.

Згідно зі статею112 СК України, яка регулює питання щодо підстав для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні (сімейні) відносили сторін носили короткотривалий характер та наразі є припиненими. Дітей у них немає.

Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, своїх заперечень (за наявності таких) щодо наведених позивачкою обставин письмово не виклав та в суд не направив. Не з`явився відповідач і в судові засідання для надання своїх пояснень, міркувань, аргументів та мотивів визнання або відхилення наведених позивачкою аргументів та мотивів щодо розірвання шлюбу або ж збереження сім`ї.

Враховуючи, що наведені вище обставини підтверджують доводи позивачки про те, що її шлюб з відповідачем носить формальний характер та його збереження суперечить її інтересам, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_5 помилковими та такими, що зроблені без врахування завдання та основних засад цивільного судочинства, якими відповідно до положень статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відмовивши у задоволенні позову про розірвання шлюбу, суд не здійснив захист прав позивачки на припинення шлюбу шляхом його розірвання та, вважаючи наведені нею обставини недостатніми підставами для розірвання шлюбу із відповідачем, не вжив заходів щодо примирення подружжя, як це передбачено статтею 111 СК України, якою визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що з моменту звернення позивачки до суду пройшло достатньо часу, протягом якого сторони не вживали заходів для примирення та збереження сім`ї, що, на думку колегії суддів свідчить про відсутність у них намірів продовжувати спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення пред`явлених ОСОБА_1 до ОСОБА_2 вимог про розірвання шлюбу як обґрунтованих.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати у цій справі складаються із судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позовної заяви у розмірі 992,40грн та при поданні апеляційної скарги у розмірі 1488,60грн, всього: 2 481грн, які у зв`язку із ухваленням апеляційним судом рішення про задоволення позову, згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки (а. с.1, 37).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 01 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 30 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 118.

Стягнути з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , витрати, понесені на сплату судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 992 грн 40 коп. ( дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) та при поданні апеляційної скарги у розмірі розмірі 1 488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 60коп.), а всього: 2 481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: О.В. Кутурланова

Н. В. Орловська

Повний текст постанови складено 27 лютого 2023 року

Суддя Л. В. Пузанова