РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/2070/15-ц

провадження у справі № 2/0285/7/23

17 січня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………………........Літвин О. О.,

секретаря………………..…………..Клечковської М. М.,

з участю:

представника відповідача.................Борсученка Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ ФАКТОР»

до ОСОБА_1 ,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма»,

про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк» Київська Русь» (далі за текстом Банк), правонаступником якої згідно ухвали суду від 20.07.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ ФАКТОР» (далі за текстом Кредит Фактор), звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з поручителя ОСОБА_2 заборгованість закредитним договором в розмірі 7 121 940 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (далі за текстом ОСОБА_3 ) 03.07.2014 було укладено кредитний договір №13/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі за текстом Кредитний Договір), за умовами якого останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування 4 000 000 грн. строком до 30.12.2014 зі сплатою 25 % річних. Банк виконав свої зобов`язання за договором, проте ОСОБА_3 порушило вимоги договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку. Оскільки виконання зобов`язань було забезпечено договором поруки, укладеним з відповідачем, заборгованість, що виникла, позивач просив стягнути саме з нього.

Представник позивача до суду не прибув, в письмовій заяві підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, надав письмовий відзив, мотивований тим, що до справи не долучено жодного доказу, зокрема бухгалтерського документу, на підтвердження дійсності видачі кредиту, його погашення, тощо, а наданий розрахунок заборгованості є одностороннім та не повним.

Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно-правових угод, а саме кредитного договору.

Встановлено, що 03.07.2014 між Банком та ОСОБА_3 , в особі ОСОБА_2 , відповідача по справі, було укладено Кредитний Договір про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та надання кредитних коштів. Ліміт кредитної лінії 4 000 000 грн., строк до 30.12.2014, ціль використання кредиту поповнення обігових коштів, процентна ставка фіксована 25 % річних. Згідно умов договору, кредит надавався окремими частинами в межах ліміту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий в Банку.

За умовами Кредитного Договору ОСОБА_3 зобов`язалось повертати кредит у відповідності до графіка щомісячно до 25 числа кожного місяця.

За порушення кредитної дисципліни підлягає сплаті: пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення; індекс інфляції; 30 % річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Виконання умов Кредитного Договору було забезпечено заставою/іпотекою нежитлових будівель, земельними ділянками, транспортними засобами та договорами поруки, укладеними між Банком та відповідачем ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , які взяли на себе солідарну з ОСОБА_3 відповідальність у разі неналежного виконання зобов`язань за Кредитним Договором.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ч.1 ст.554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Ч. 1 ст. 543 ЦК України зазначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Перед укладенням Кредитного Договору та договору поруки відповідач ОСОБА_2 був вільним в погодженні всіх умов кредитування в Банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи. Зазначені договори на момент розгляду даної справи в суді є чинними та ніким не оскаржені.

З наданих позивачем заяви ОСОБА_2 , як директора Юнік Фарм, меморіального ордеру №2302 та виписки по особовому рахунку від 04.07.2014 вбачається, що кредитні кошти були отримані. Доказів на спростування зазначеного відповідачем суду надано не було.

Згідно розрахунку у ОСОБА_3 станом на 15.05.2015 заборгованість за Кредитним Договором становить 7 121 940 грн. 03 коп., яка складається з:

заборгованості по кредиту 3 762 400 грн.;

процентів за користування кредитними коштами за період з 18.02.2015 по 14.05.2015 224 317,99 грн.;

пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами (з 01.11.2014 по 14.05.2015) 24 161,29 грн.;

пені за несвоєчасне повернення кредиту (з 01.10.2014 по 14.05.2015) 777 829, 69 грн.;

30% річних на несвоєчасне повернення кредиту 551 625,53 грн.;

30% річних за несвоєчасну сплату процентів 18 097,61 грн.;

суми інфляційного збільшення заборгованості за кредитом 1 763 507,92 грн.

Даний розрахунок відповідачем у відповідності до ст.81 ЦПК України не спростовано, контррозрахунку не надано.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості за кредитом.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Позичальник, в свою чергу, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК Українирозмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.

Відтак, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено встановлення позивачем відповідачу кредитного ліміту, його розміру, отримання кредитної картки з визначеним строком дії, користування кредитними коштами.

Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши кредит. Позичальником ОСОБА_3 належним чином не виконано свої зобов`язання за Кредитним Договором, а відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання відповідати по борговим зобов`язанням товариства, директором якого він був на день укладення договору. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.

Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення умов договору та існування заборгованості по кредиту, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи те, що при поданні позову Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Банку була звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1,5 % ціни позову.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ ФАКТОР»

заборгованість по кредитному договору №13/2014-Ю від 04.07.2014 на загальну суму 7 121 940 грн. 03 коп.

та на користь держави 106 829 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 23 січня 2023 року.

Головуюча суддя О. О. Літвин