Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6565/21 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження в м. в м.Житомирі цивільну справу №295/6565/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Богунського районного суду м. Житомира області від 23 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство « Універсал Банк» звернулось до суду з позовом, в якому зазначено, що 22 червня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився зі змістом цих документів та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), а також зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом в розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом ( 76,8 % річних).

ОСОБА_1 порушив зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів за договором й таке прострочення тривало понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення підпункту 4.16 пункту 4 Розділу ІІ Умов відбулося істотне порушення відповідачем зобов`язань й заборгованість за кредитним договором стала простроченою.

1 червня 2020 року банк направив відповідачеві повідомлення « пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погашення заборгованості.

Однак, відповідач відмовляється виконувати умови договору, у зв`язку з чим станом на 8 квітня 2021 року утворилась заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 30644 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за кредитним лімітом.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 30644 грн. 37 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції позбавив АТ « Універсал Банк» можливості надати усі наявні докази на підтвердження позовних вимог, а обмежився лише доказами, які були наявні в матеріалах справи.

Звертає увагу на ту обставину, що особливістю проекту «monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно та попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який приїздить за адресою, вказаною клієнтом.

Умови опубліковані на банківському сайті позивача та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https: //www. monobank.ua/terms., що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.

Скріншот із сайту https: //www. monobank.ua/terms. свідчить про те, що Умови і правила в редакції 21 червня 2018 року були дійсні протягом періоду з 21 червня 2018 року по 15 серпня 2018 року, й саме вони є складовою частиною укладеного з відповідачем кредитного договору. Таким чином, відповідач на час звернення до банку із вказаною анкетою-заявою не міг бути ознайомлений з іншими Умовам та правилами.

Окрім того, звернення відповідача до банку підтверджується відповідним фото.

Вважає помилковим посилання суду першої інстанції на практику Верховного Суду, оскільки вказаний договір є відмінним від договорів, які укладаються з АТ КБ «ПриватБанк» ( в Умовах та правилах АТ КБ « ПриватБанк» відсутня інформація щодо дати їх затвердження, що позбавляє суд можливості встановити період дії цих Умов та правил).

Також вказує, що з 30 червня 2018 року відповідач розпочав активно користуватися карткою monobank зі встановленим на ній кредитним лімітом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2018 року відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання позивачем банківських послуг, в якій просив відкрити на своє ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

У заяві вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.

Також в анкеті-заяві зазначено, що підписанням цього договору відповідач підтверджує ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Окрім того, відповідач погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Окрім вказаної анкети-заяви, банк надав суду Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ « Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток ( Мonobank ).

Також до позовної заяви долучено Тарифи банку, у яких міститься інформація щодо вартості оформлення картки, пільгового періоду, відсоткових ставок, комісійних нарахувань, неустойки, орієнтовну вартість кредиту, порядок повернення кредиту тощо.

Окрім того, позивачем надано паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на ту обставину, що відповідач понад 90 днів належним чином не виконував умови кредитного договору стосовно внесення щомісячного мінімального платежу, у зв`язку з чим станом на 8 квітня 2021 року виникла прострочена заборгованість за кредитом ( кредитним лімітом) у розмірі 30644 грн. 37 коп.

Відповідно до статей 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

У статті 3 Закону України Про електронну комерцію визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви ( форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( ст.11 Закону України Про електронну комерцію).

Частиною 5 ст.11 Закону України Про електронну комерцію передбачено, що пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір ( оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст.12 Закону України Про електронну комерцію визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду ( частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/1801/17 зазначено, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент ( споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного суду також зазначила, що надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником. Лише факт безпосереднього підписання позичальником Умов та правил може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування.

Як свідчать матеріали справи, надані позивачем Умови і правила не підписані відповідачем. У заяві позичальника кредитний ліміт не зазначений. Вказана заява також не містить інформації про те, що сторони погодили порядок повернення кредиту й строки та мінімальний розмір періодичних платежів.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді розмір кредитного ліміту та порядок і строки повернення кредитних коштів.

Досліджена судом Таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписана відповідачем з використанням електронного цифрового підпису. Однак, ця обставина також не свідчить про те, що сторони погодили істотні умови кредитного договору.

Окрім Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 зазначено, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони ( сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів ( дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксації волі сторін договору та його змісту.

За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав на наявність підстав для відступу від висновку Верховного Суду, викладеному у відповідних постановах, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява до договору про надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення кредитного договору, не може бути підставою для стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача, останній користувався ними та частково погашав борг. При цьому, позивач посилався на виписку з рахунка, яка долучена до апеляційної скарги.

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач не надав суду вказану виписку. Та обставина, що справа розглянута за правилами спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, не позбавляла позивача можливості надати суду цей доказ. Отже, наявність виняткових випадків, які б перешкоджали позивачеві подати цей доказ до суду першої інстанції, не встановлена, відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти цей доказ.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2021 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: