1Справа № 335/2217/22 2/335/166/2023
01 березня 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Товстоус Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Оржонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування позову зазначивши про те, що 23.09.1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір №1312 купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м., зареєстрованого Універсальною Біржою «Хортиця».
23.09.1994 року Договір №1312 був зареєстрований в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 9718, на підставі чого ОСОБА_5 був виданий технічний паспорт на житловий будинок.
За умовами договору №1312, ОСОБА_2 продав, а покупець ОСОБА_5 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м. На земельній ділянці розташований: житловий будинок А, цегляний, житловою площею 34,4 кв.м., житлова прибудова А, цегляна, житловою площею 10,2 кв.м., літня кухня Б, вбиральня В, сарай Г, гараж Д, паркани №1,2, водопровід №3, замощення 1. Житловий будинок був проданий за 110 000 000 карбованців, які продавець ОСОБА_2 отримав від покупця ОСОБА_5 до підписання вказаного договору.
Сторони домовилися відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, щодо предмету договору і ціну та відбулося повне виконання договору, як з боку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавця, який прийняв оплату та передав у володіння і користування ОСОБА_5 житловий будинок. Тобто сторони виконали усі істотні умови договору №1312 купівлі-продажу нерухомості від 23.09.1994 року.
Укладений договір №1312 сторони нотаріально не посвідчували. Реєстрацію біржової угоди посвідчено начальником відділу біржових операцій Універсальної Біржи «Жортиця» ОСОБА_6 , керуючим Універсальної Біржі «Хортиця» ОСОБА_7 та зареєстровано в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за номером 1312 від 23.09.1994 року.
Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору №1312 купівлі-продажу нерухомості від 23.09.1994 року, зареєстрованого на Універсальній Біржі «Хортиця».
Універсальної Біржи «Хортиця» вже не існує.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з частини будинку АДРЕСА_1 . Оскільки вказаний будинок був придбаний у шлюбі з ОСОБА_3 , а тому наведений будинок є їх спільною сумісною власністю та реєстрація права власності будинку за ОСОБА_5 в цілому не спростовує презумпції належності цього майна до спільної сумісної власності подружжя.
Заповіту на випадок смерті ОСОБА_5 не залишив.
Позивач зазначає про те, що вона є донькою померлого ОСОБА_5 та відповідно спадкоємцем першої черги за законом після померлого.
У встановленому законом порядку вона звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. з заявою про прийняття спадщини.
Дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини.
ОСОБА_4 , брат позивача, - прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.
Разом з цим, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5 та винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотарільної дії від 01.02.2022, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку не посвідчувався нотаріально, а зареєстрований на Універсальній Біржі «Хортиця», отже не відповідає вимогам чинного законодавства України.
З урахуванням зазначеного позивач просить суд визнати дійсним договір №1312 купівлі-продажу нерухомості від 23.09.1994 року про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м., укладеного на Універсальній Біржі «Хортиця», між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_5 , який зареєстрований 23.09.1994 року в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 9718. Судовий збір просить суд з відповідача не стягувати.
Ухвалою суду від 06 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталі Григорівни належним чином завірену копію спадкової справи №77/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26 травня 2022 року на виконання ухвали суду від 06 травня 2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. надані до суду витребувані документи.
Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з тим, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Слизовською М.Ю. раніше була подана заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з тим раніше подавали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності у яких зазначили про те, що ознайомлені зі змістом позовної заяви, зміст якої їм зрозумілий та вони не заперечують проти задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 23.09.1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір №1312 купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м., який був зареєстрований Універсальною Біржою «Хортиця».
23.09.1994 року Договір №1312 був зареєстрований в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 9718, на підставі чого ОСОБА_5 був виданий технічний паспорт на житловий будинок.
За умовами договору №1312 купівлі-продажу нерухомості, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м. На земельній ділянці розташований: житловий будинок А, цегляний, житловою площею 34,4 кв.м., житлова прибудова А, цегляна, житловою площею 10,2 кв.м., літня кухня Б, вбиральня В, сарай Г, гараж Д, паркани №1,2, водопровід №3, замощення 1.
Житловий будинок був проданий за 110 000 000 карбованців, які продавець ОСОБА_2 отримав від покупця ОСОБА_5 до підписання вказаного договору.
На даний час Універсальної Біржи «Хортиця» вже не існує.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.
ОСОБА_1 у встановлений законом строк, 09 липня 2021 року, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.
09 липня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. була заведена спадкова справа №77/2021 після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка згідно заяви позивача адресованої приватному нотаріусу, складається з: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 17/25 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіля; зброї. Спадкоємцями після померлого ОСОБА_5 є : донька померлого - ОСОБА_8 ; син померлого - ОСОБА_4 ; дружина померлого - ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , про що 05.08.2021 подала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Хамулі Н.Г. заяву про відмову від прийняття спадщини.
ОСОБА_4 - прийняв спадщину після померлого ОСОБА_5 , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця був зареєстрований з ним за однією адресою.
01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. від 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька, ОСОБА_5 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки договір №1312 купівлі-продажу нерухомості, за умовами якого ОСОБА_5 придбав житловий будинку АДРЕСА_1 , був зареєстрований на Універсальній Біржі «Хортиця», проте не був нотаріально посвідчений.
Так, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 був укладений в 1994 році. Отже, на правовідносини щодо укладення цієї угоди поширюється чинний на той час Цивільний кодекс Української РСР 1963 року.
У відповідності до статті 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (частина 1 статті 47 цього Кодексу).
Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до статті 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Згідно з положеннями статті 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Частиною 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме частина 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.
Крім того, Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржою.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.
Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, - статті 15 Закону України «Про товарну біржу» та статті 277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, правомірним є застосування сторонами спірного правочину положень статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.
За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
В даному випадку право власності виникло на підставі договору № 1312 купівлі-продажу нерухомості від 23.09.1994 року, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_5 .
Під час вчинення спірного правочину всі дії сторін вказаної угоди - продавця ОСОБА_2 і покупця ОСОБА_5 були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1994 році.
В силу статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Отже, сторони виконали всі умови Договору № 1312, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій житловий будинок, покупець ОСОБА_5 сплатив за цей будинок та прийняв його, відкрито та безперервно з часу покупки будинку та своєї смерті використовував вказаний будинок для свого проживання та проживання своєї родини, утримував вказане нерухоме майно, що є підставою для визнання договору № 1312 купівлі-продажу нерухомості від 23.09.1994 року, оформленого на Універсальній Біржі «Хортиця», дійсним.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що у позовній заяві позивач просить суд віднести судовий збір на його рахунок, судовий збір з відповідача не стягується.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір №1312 купівлі-продажу нерухомості від 23.09.1994 року про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці загальною площею 679 кв.м., укладеного на Універсальній Біржі «Хортиця», між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_5 , який зареєстрований 23.09.1994 року в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 9718.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 01 березня 2023 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Третя особа 1: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:
Третя особа 2: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Суддя: А.Б.Алєксєєнко