Справа № 932/3246/23
Провадження №6/932/92/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судових засідань Фетіскіній К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», відповідач ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2023 року Приватне акціонерне товариство «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» звернулося до суду із заявою, в якій просить видати Приватному акціонерному товариству «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» дублікат виконавчого листа № 2-2380/2010, виданого 19.12.2011 року Бабушкінським районним суд м. Дніпропетровська у справі № 2-2380/2010 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 559 від 09.06.2006 року в розмірі 62418,79 гривень.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що після отримання 19.12.2011 року стягувачем виконавчий документ був направлений для примусового виконання до відповідного органу ДВС. Так, востаннє, виконавчий документ пред`являвся до примусового виконання до ВДВС Вознесенського МУЮ 2010.2015 року. З метою уточнення даних щодо стану виконавчого провадження, заявник звернувся до даного ВДВС, у відповіді від 16.03.2023 року ВДВС повідомив, що 30.06.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, Вознесенський відділ ДВС не надав доказів направлення виконавчого документа стягувачу. З метою перевірки інформації, що містилася у листі, члени комісії ПрАТ «БАНК Фамільний» перевірили полистний перегляд усіх наявних журналів вхідної кореспонденції та встановили, що оригінал виконавчого листа № 2-2380/2010 , виданого 19.12.2011 року Бабушкінським районним суд м. Дніпропетровська у справі № 2-2380/2010 та постанови про повернення виконавчого документу до Банку не надходив. Враховуючи фактичну відсутність у ВДВС та Банку виконавчого документа - рішення суду щодо стягнення боргу з боржника залишається не виконаним. Станом на дату складання заяви про видачу дублікату виконавчого листа, борг за виконавчим листом складає 62418,79 гривень. Заявник зазначає, що виконавчий документ був втрачений з незалежних від нього обставин.

У заяві про видачу дубліката судового наказу, заявник просив розгляд справи провести без виклику у засідання представників ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ». У судове засідання сторони не з`явилися. Судом вживалися заходи щодо повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Вивчивши доводи заяви та матеріали справи, суд встановив таке.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2010 року частково задоволено позов ПАТ «Банк Фамільний», стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» () заборгованість за кредитним договором № 559 від 09.06.2006 року в розмірі 62418,79 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.03.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду залишено без змін.

19.12.2011 року стягувачем отриманий виконавчий лист № 2-2380/2010, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 62418,79 гривень та надісланий на примусове виконання до ВДВС Вознесенського МУЮ.

20.10.2015 року востаннє зазначений виконавчий лист № 2-2380/2010 пред`являвся до примусового виконання.

З відповіді в.о.начальника Вознесенського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області від 16.03.2023 року судом встановлено, що на виконанні у Вознесенського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області перебувало виконавче провадження № 49377343 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2380/2010 , виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» боргу в сумі 62418,79 гривень. За результатами вжитих заходів 30.06.2016 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу з підстав передбачених пунктом 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати більш вичерпну інформацію немає можливості через знищення виконавчого провадження в зв`язку з закінченням строку зберігання.

Актом про відсутність надходження документів вхідної кореспонденції від 30.03.2023, складеного членами комісії ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» встановлено, що пошуком в електронному реєстрі та журналах вхідної кореспонденції ПрАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», станом на 30.03.2023 року, поштових надходжень від органів державної виконавчої служби, що містили б документи, а саме: оригінал виконавчого листа № 2-2380/2010 від 12.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 559 від 09.06.2006 року в розмірі 62418,79 грн.

Заявник вказує, що станом на дату складання заяви про видачу дубліката виконавчого документа, борг за судовим рішенням складає 62418,79 гривень, і, враховуючи фактичну відсутність у ВДВС та Банку виконавчого документу, рішення суду щодо стягнення боргу з боржника залишається не виконаним.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На час відкриття виконавчого провадження за судовим рішенням № 2-2380/2010 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року. Тоді як на час звернення ПрАТ «Банк Фамільний» до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання діє Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», який діє на час подання заяви, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 частини 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Суд виходить з того, що матеріали заяви не містять належних та достатніх доказів в розумінні вимог чинного законодавства України, що оригінал виконавчого документа є втраченим.

Заявник, як стягувач за виконавчим документом, фактично за рухом виконавчого провадження з 2015 року не цікавився, будь-яких дій впродовж восьми років не вчиняв та звернувся до виконавчої служби з запитом стосовно відповідного виконавчого провадження лише в березні 2023 року, а до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання в квітні 2023 року, тобто, майже через 8 років.

Суд дійшов висновку про відсутність доказів щодо добросовісної реалізації ПрАТ «Банк Фамільний» своїх процесуальних прав та належного виконання процесуальних обов`язків, як стягувача, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від підприємства дій, спрямованих на контроль за виконанням судового рішення.

Отже, Банком не було надано належних доказів втрати виконавчого листа.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

На підставі викладеного та керуючись 260, 261, 263, 354, п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», відповідач ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Овчиннікова