П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В., з участю секретаря Савинець В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Моняка Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 червня 2022 року (у складі судді Данка В.Й.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Українська страхова група», про відшкодування шкоди, завданої учиненням кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у жовтні 2019 р.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану їй моральну шкоду (немайнову) шкоду в розмірі 100 000 грн. і матеріальну шкоду в розмірі 247344,91 грн.

Заявлені вимоги обґрунтувала наступними обставинами.

Позивач є власником автобуса «І-Van», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05.05.2017 мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу відповідача, якого вироком Мукачівського міськрайонного суду від 31.10.2017 р. у справі № 308/7204/17 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно зі Звітом № 64 від 10.06.2019 р. про визначення вартості збитку, завданого позивачу як власнику автобуса «I-Van», реєстраційний номер НОМЕР_1 , майнова шкода складає 245344.91 грн., яку відповідач добровільно не відшкодував.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.06.2022 р. позовні вимоги задоволено частково:

-стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.;

-у задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

У апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Моняк Р.В., просить скасувати вказане судове рішення і постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

Покликається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про відшкодування майнових збитків, суд першої інстанції неналежним чином оцінив ліміт виплат по ОСЦПВ (100000 грн.) і наданий позивачем звіт № 64 від 10.06.2019 р. про визначення вартості збитку, завданого позивачу як власнику автобуса «I-Van», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з яким розмір збитків складає 245344.91 грн.;

-висновок суду про те, що єдиним належним відповідачем у спірних правовідносинах є страховик (ПАТ «Українська страхова група як правонаступник ТДВ «СТДВ «Глобус»), не відповідає матеріалам справи, оскільки наявні збитки перевищують страховий ліміт, у зв`язку з чим ОСОБА_2 як винуватець ДТП є належним відповідачем у справі.

У письмовому відзиві на скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Шкорка І.М., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-відповідач визнає причинний зв`язок між його діями та шкодою, завданою позивачу, однак з урахуванням ст. 999 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ9448319 нести майнову відповідальність повинен ТДВ «СТДВ «Глобус»;

-звіт № 64 викликає обґрунтований сумнів щодо його правильності, оскільки не враховано коефіцієнту фізичного зносу автомобіля і деталей та не застосовано витратний підхід;

-позивач не довела заподіяння їй моральної шкоди.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свою правову аргументацію у повному обсязі.

Представник ПАТ «СК «УСГ» О.Л.Василевський просить розглянути справу за його відсутності.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, із таких мотивів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, не підлягає задоволенню у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів, а в частині відшкодування моральної шкоди, котра не охоплюється страховими правовідносинами, достатнім є розмір відшкодування у сумі 20000 грн.

При цьому, суд установив наступні факти й обставини.

Позивач є власником автобусу «І-Van» жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як встановлено вироком Мукачівського міськрайонного суду від 31.10.2017 р., 05 травня 2017 р. біля 04 год. 30 хв. позивач, керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ Sprinter 313 CDI», д. н. з. НОМЕР_3 , рухаючись автодорогою сполученням «Київ-Чоп» в напрямку м. Свалява, за межами населеного пункту с. Карпати, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автобусом «І-Van» жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , що рухався у напрямку м. Мукачева.

У результаті ДТП ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 414/17 від 19.06.2017 р. отримав тілесні ушкодження, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день.

Указаним вироком відповідача визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України.

Вина у заподіянні збитків позивачу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і діями відповідача останнім визнається.

Згідно з наданим стороною позивача звітом № 64 від 10.06.2019 р. стверджувана вартість відновлювального ремонту становить 245344,91 грн., із яких відповідно до ремонтної калькуляції 40890,82 грн. складає ПДВ.

Транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ Sprinter 313 CDI», д. н. з. НОМЕР_3 , був застрахований згідно з полісом № АІ9448319, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту МТСБУ.

Відповідно до листа МТСБУ від 06.02.2020 р. № 4.2-04/4036 страховиком відповідача було ТДВ «СТДВ «Глобус» (т.1, а.с.111).

Зі змісту цього листа вбачається, що між відповідачем і ТДВ «СТДВ «Глобус» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв з 07.06.2016 р. по 06.06.2017 р..

19.12.2019 р. права та обов`язки ТДВ «СТДВ «Глобус» за передавальним актом перейшли до третьої особи у справі, що розглядається (приватне акціонерне товариство «Українська страхова група»), якою наведені обставини не заперечуються і не оспорюються.

Застрахована особа може вважатися належним відповідачем за умови перевищення суми заподіяних нею збитків над лімітом відповідальності, застрахованої страховиком. Іншими словами за відсутності підтвердження того, що майнові збитки перевищують розмір застрахованої шкоди, підстави вважати, що застрахована особа повинна відповідати за пред`явленим позовом відсутні.

Суд зауважує, що між відповідачем і ТДВ «СТДВ «Глобус» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв із 07.06.2016 р. по 06.06.2017 р., тобто був актуальний і породжував юридичні наслідки на момент настання ДТП (05.05.2017 р.).

Між тим, у вимірі спірних правовідносин позивач не довів, а суд не встановив факту перевищення майнових збитків, заподіяних застрахованою особою, ліміту застрахованої у страховика відповідальності.

Отже, виходячи з поданого сторонами доказового матеріалу, суд констатує, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є страховик, тобто приватне акціонерне товариство «Українська страхова група» як правонаступник ТДВ «СТДВ «Глобус» за передавальним актом від 19.12.2019 р.

Чинне процесуальне законодавство позбавляє можливості суд рішенням у справі стягувати будь-яку суму відшкодування на користь позивача з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Для вчинення таких дій необхідним є залучення страховика не як третю особу, а співвідповідачем. Утім, жодних клопотань чи уточнених заяв від позивача не надходило.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування майнових збитків задоволенню не підлягають.

У частині відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги, що позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілого (згідно зі статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

У спірних правовідносинах суд убачає правові підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, оскільки неправомірними діями відповідача у вигляді пошкодження майна позивача, останньому були заподіянні моральні страждання, викликані необхідністю замість звичного перебігу життєдіяльності вживати додаткових заходів для налагоджування свого побуту, позбавлення частково користуватися своїм майном (автомобілем) і витрачати час на оформлення відповідних процесуальних документів.

За таких обставин належним і достатнім розмір відшкодування є сума в розмірі 20000 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга не містить жодних доводів у частині судового рішення щодо відшкодування моральної шкоди, а відтак це питання в апеляційному порядку не переглядається.

Доводи апеляційної скарги стосуються належного суб`єктного складу відповідачів за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди (вартості збитку, завданого позивачу як власнику автобуса «I-Van» унаслідок ДТП), визначеної звітом № 64 від 10.06.2019 р. і яка перевищує ліміт виплат по ОСЦПВ (100000 грн.).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що в справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, які виникли при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Зокрема, сам факт ДТП, вина ОСОБА_3 та наявність між останнім і ТДВ «СТДВ «Глобус» (правонаступник - ПАТ «Українська страхова група») чинного на момент події договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не оспорюються.

Відповідно до усталеної правової позиції, яка відображена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі і в рішеннях Великої Палати, винуватець повинен відшкодувати потерпілому різницю між завданим збитком та страховою виплатою. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку, який повинен відшкодувати страховик, на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому необхідно з`ясовувати, за яку суму відповідає страхова, а за яку винуватець.

Тобто, з винуватця можна стягнути лише ті суми, які не платить страхова, до яких, як правило, відносяться: знос авто, франшиза, розмір збитку понад страхову суму. При відшкодуванні шкоди страхова має відшкодувати збиток, який повинен бути розрахований відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо ці розрахунки повністю не покривають відновлювальний ремонт, то різницю має відшкодувати винуватець. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які зобов`язана сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити в задоволенні таких позовних вимог. Єдине виключення - сам винуватець згоден самостійно покрити розмір завданого збитку, який повинен бути покритий страховою компанією.

До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц., а Верховний Суд - у постановах: від 16.11.2022 № 335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 17.08.2022 № 752/11128/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 08.06.2022 № 756/11809/18; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18; від 12.04.2022 № 373/1392/20; від 30.03.2022 № 734/3711/16; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 02.02.2022 № 712/7104/19; від 02.02.2022 № 757/54513/16; від 02.02.2022 № 215/2829/16-ц; від 26.01.2022 № 465/674/19; від 26.01.2022 № 204/5403/18; від 19.01.2022 № 350/1376/19; від 19.01.2022 № 640/15546/17.

Однак, у спірних правовідносинах позивач не довів, а суд не встановив факту перевищення майнових збитків, заподіяних застрахованою особою, ліміту застрахованої у страховика відповідальності, а страховик відповідача залучений до участі в справі за клопотанням позивача (т.1, а.с.133) лише в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, що позбавляє суд можливості вирішити майновий спір по суті, але не позбавляє зацікавлених осіб права звернутися у суд із новим позовом до належних відповідачів.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Моняка Романа Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 червня 2022 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 03.08.2023 р.

Судді: