Справа № 932/1974/22
Провадження № 2/932/618/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Абдуллаєва Сабіра Зубєіровна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягненого,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 24.05.2021 зареєстрований в реєстрі за №50130, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» та повернути стягнені за вказаним виконавчим написом грошові кошти шляхом їх стягнення з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 у розмірі фактично стягнутих в рамках виконавчого провадження; стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн. та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, про що, між іншим вказує те, що заборгованість, на момент вчинення виконавчого напису, не була безспірною та кредитний договір не є нотаріально посвідченим.

З огляду на вищезазначене, з метою захисту своїх прав, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.04.2022 відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, що підтверджується поштовим повідомлення, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Третіми особами пояснень не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису за реєстровим №50130, 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором №473458 від 08.06.2018 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЛЛФІН» у розмірі 48 882,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.06.2018 по 01.03.2020.

Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження, 13.07.2021 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Абдуллаєвою С.З. відкрито виконавче провадження №66061357 з виконання виконавчого напису №50130 від 24.05.2021.

За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

29 червня 1999 року на виконання вимог ст.87 Закону №3425-ХІІ Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).

Відповідно до п.1 вказаної постанови (у редакції, яка діяла до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально.

Разом з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За правилами, встановленими статтею 5 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок),встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог.

При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо.

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ч.1 4 ст.12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналіз приведених норм процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.

При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципами змагальності та диспозитивності.

Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).

В той же час, згідно з процесуальним законом, на відповідача, на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав.

Оскільки позивачем заперечується факт укладення нотаріально посвідченого кредитного договору, а відповідачем, на виконання покладеного на нього обов`язку по спростуванню вказаного доводу, не надано будь-якого належного доказу та враховуючи процесуальну поведінку відповідача, яка полягає у ігноруванні виниклого спору (відсутності будь-якого інтересу), заявлені вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Також судом враховано, що позивачем вчинено всіх можливих дій для надання доказів на підтвердження вказаної вимоги.

Що ж до вимоги позивача про повернення стягнутих за вказаним виконавчим написом грошових коштів, то вона не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів щодо проведення стягнення з неї будь-якої суми в межах виконавчого провадження відкритого на виконання оскаржуваного виконавчого напису.

Крім того суд зазначає, що саме на сторін покладено обов`язок щодо надання доказів на обґрунтування своїх доводів, в супереч чому, позивачем не надано копії виконавчого провадження (згідно ЗУ «Про виконавче провадження» та відповідними інструкціями, позивач маючи статус боржника у виконавчому провадженні наділена правом на ознайомлення з його матеріалами зі зняттям фотокопій) або будь-яких інших належних доказів підтверджуючих стягнення з неї суми в межах виконавчого провадження №66061357.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Так, відповідно до копії договору про надання правової допомоги №09/22 укладеного між АО «ЕКВІТА» та ОСОБА_1 , копії додатку №1 до нього, вартість послуг за введення справи про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса зареєстрований в реєстрі за №50130 становить 10 000,00 грн. Оплата гонорару зазначеного в п.п.1.1.1 даного додатку (7 000, 00 грн.) сплачується клієнтом на користь АО на підставі встановленого рахунку до розгляду справи по суті. Гонорар, сплата якого передбачена п.1.1.2 цього додатку (3 000,00 грн.) сплачується на користь АО протягом 15 днів з дати набрання рішенням законної сили.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №09/22; копію додатку №1 до договору №09/22; копію акту про приймання виконаних робіт №Р-12 від 24.02.2022; копію ордера; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.

З огляду на те, що матеріали справи не містять належних доказів які б свідчили про факт оплати позивачем послуг адвоката та враховуючи відсутність рахунку до розгляду справи визначеного у п.1.1.1 додатку до договору №09/22, який, в свою чергу, є передумовою для проведення будь-якої оплати за договором, відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

Крім того суд зазначає, що підписання акту про приймання виконаних робіт №Р-12 від 24.02.2022 де вказано суму отриманих послуг 10 000,00 грн. за складання та подання позовної зави не може свідчити про сплату таких послуг та до того ж суперечить умовам договору №09/22 та механізму оплати встановленому у додатку №1 до нього.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товаритсава з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Абдуллаєва Сабіра Зубєіровна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягненого - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.05.2021 зареєстрований в реєстрі за №50130, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» за кредитним договором №473458 від 08.06.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (КОД , адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Героїв Севастополя, 48) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол