КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/6654/22 Головуючий у суді І інстанції Комаревцева Л.В.
Провадження № 22-ц/824/8096/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

5 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2023 року у справі за позовом Державного підприємства «Українська геологічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення плати за проживання в гуртожитку,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року позовні вимоги ДП «Українська геологічна компанія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Українська геологічна компанія» борг за проживання в гуртожитку у розмірі 47 531,60 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2023 року у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення від 26 липня 2022 року відмовлено. Роз'яснено, що заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення цієї ухвали.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, 25 березня 2023 року відповідач звернулася через суд першої інстанції та безпосередньо до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

Оскільки подані апеляційні скарги є повністю ідентичними за своїми формою і змістом, то їх слід вважати однією апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 6 лютого 2023 року.

Однак апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).

При цьому апеляційне оскарження заочного рішення можливе відповідачем лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

За таких обставин у разі постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (відмову у задоволенні заяви) може бути оскаржено заочне рішення, а не вказана ухвала.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року у справі за позовом ДП «Українська геологічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення плати за проживання в гуртожитку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

За змістом частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. В цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про відмову у задоволені заяви про перегляд заочного рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду(частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац 5 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Відповідачем порушено порядок апеляційного оскарження заочного рішення, визначений частиною четвертою статті 287 ЦПК України, оскільки відповідач після звернення до суду, що ухвалив заочне рішення із заявою про його перегляд та отримання відмови у задоволенні вказаної заяви може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо на нього, а не на ухвалу про відмову у перегляді заочного рішення.

Ураховуючи, що відповідачем подана апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, яка оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 6 лютого 2023 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки ухвала про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

На підставі викладеного та керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 287, 353, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2023 року у справі № 753/6654/22повернути скаржнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на апеляційне оскарження заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року у справі № 753/6654/22 відповідно до вимог статей 284, 287 ЦПК України.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко