КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9000/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Аксьонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року,

встановив:

у жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам с. 175 ЦПК України та для сплати судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивач не є юридично обізнаним, а тому був змушений звернутись за наданням безоплатної правової допомоги. Вказував, що доручення на надання правничої допомоги адвокату було видано 07 листопада 2022 року і заява про усунення недоліків позовної заяви була подана 17 листопада 2022 року. Зазначав, що повернення позовної заяви лише через три дні після закінчення терміну для усунення недоліків є проявом надмірного формалізму.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк усунуто не було. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Положеннями ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про залишення позовної заяви без руху була постановлена судом 18 жовтня 2021 року. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що позивачеві було надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Положеннями ст. 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була отримана позивачем 28 жовтня 2022 року (а.с.27).

Ухвала про повернення позовної заяви позивачеві була постановлена судом 10 листопада 2022 року, тобто після закінчення терміну для усунення недоліків.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про усунення недоліків позовної заяви була подана представником позивача 17 листопада 2022 року, тобто через десять днів після закінчення терміну для усунення недоліків. Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги було видане адвокату Гонтарєву Р.М. 07 листопада 2022 року. Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач, отримавши 28 жовтня 2022 року копію ухвали про залишення позовної заяви без руху та будучи обізнаним про надання йому десятиденного терміну для усунення недоліків, був позбавлений можливості одразу звернутись за наданням правничої допомоги або звернутись до суду із клопотанням про продовження терміну для усунення недоліків. Також такого права не був позбавлений і адвокат Гонтарєв Р.М.

Матеріали справи свідчать про те, що клопотання про усунення недоліків позовної заяви було подано до суду 17 листопада 2022 року і на момент його подання питання про повернення позовної заяви вже було вирішено судом. За таких обставин суд першої інстанції був позбавлений можливості розглянути доводи представника позивача щодо пропуску ним строку для усунення недоліків позовної заяви.

Доводи апелянта про допущену судом описку в номері справи також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки позивач не зазначає, яким саме чином вказана описка створила йому перешкоди в усуненні недоліків позовної заяви у встановлений ухвалою, копію якої позивач отримав засобами поштового зв`язку, строк.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Таким чином, з`ясування судом відповідності форми та змісту позовної заяви вимогам, встановленим чинним процесуальним законодавством, не обмежує право особи на звернення до суду та не суперечить висновку Європейського суду з прав людини, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

Позивачем не було надано доказів про те, що він був позбавлений об`єктивної можливості усунути недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду, у визначений строк. Посилання скаржника на надмірний формалізм в даному випадку не може бути підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду.

Повернення позовної заяви позивачу не позбавляє його права на повторне звернення до суду з позовною заявою, яка буде відповідати встановленим ЦПК України вимогам.

Так, матеріали справи свідчать про те, що позовна заява була подана ОСОБА_1 ще у жовтні 2021 року.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім того, пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

За таких обставин повернення позовної заяви позивачеві не призведе до порушення його права на захист прав, які він вважає порушеними.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді