Справа № 185/8719/22
Провадження № 2/185/528/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 лютого 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є власником зазначеного будинку. Відповідач більше двадцяти років у будинку не проживає, його речей в будинку немає.
Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позов підтримала.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, судом прийняті заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.
Судом ухвалено розглянути справу у заочному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити за таких підстав.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
В судовому засіданні встановлено наступне.
ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2085 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
В будинку зареєстрований ОСОБА_2 колишній чоловік позивача, що підтверджено довідкою №3331 від 18.10.2022 року про реєстрацію та склад сім`ї.
Актом про фактичне не проживання від 12 жовтня 2022 року підтверджується факт не проживання відповідача в будинку на протязі багатьох років.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до п.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.76,81, 263, 259, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.
Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін