К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року місто Київ

справа № 754/5560/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/8920/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Клочко І.В. від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства "Сенс Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, ОСОБА_3 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", яке в подальшому змінило назву на АТ "Сенс Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В., ОСОБА_3 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, 28 березня 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 031.29-08/242, за яким він отримав кредитні кошти.

В цей же день, у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 42.02-11/290, згідно з яким позивач передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

12 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 345, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/ неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 1 вересня 2015 року по 1 вересня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом - 65 799,43 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 76 824,62 доларів США, а всього 142 624,05 доларів США.

Вказує, що в порушення вимог чинного законодавства для вчинення виконавчого напису ПАТ "Укрсоцбанк" не надало нотаріусу належні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості позичальника; нотаріусом не враховано, що з моменту настання права вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3 пройшло більше трьох років, що виключало можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 345, вчинений 12 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі договору іпотеки № 42.02-11/290 від 28 березня 2008 року, укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 , щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 345 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення мотивовано тим, що у супереч статті 88 Закону України "Про нотаріат" банк звернувся з позовом після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги і сума заборгованості була спірною, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що станом на момент подання ОСОБА_2 позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, квартира АДРЕСА_1 , вже належала ОСОБА_1 , яку вона придбала з прилюдних торгів. В подальшому, цю квартиру придбала ОСОБА_4 , всупереч цьому позивач не залучила їх до участі у справі. Оскаржуване рішення безпосередньо стосується прав ОСОБА_1 , оскільки на його підставі ОСОБА_2 подала позов до Деснянського районного суду міста Києва про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, договору купівлі-продажу спірної квартири, скасування рішень про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (справа № 754/5560/18).

Вказує, що виконавчий напис був вчинений в межах трирічного строку з дня виникнення заборгованості, оскільки кредитний договір передбачав повернення кредиту щомісячно, а тому позовна давність могла бути застосована лише до певних платежів (до 2015 року), а не в цілому до усієї суми.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки поданий поза межами встановленого судом строку для вчинення відповідної процесуальної дії.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник АТ "Сенс Банк" - Пересунько С.С. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явилася, однак направила клопотання про розгляд справи у її відсутність, апеляційну скаргу підтримує та просить задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 28 березня 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", яке в подальшому змінило назву на АТ "Сенс Банк", та ОСОБА_3 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 031.29-08/242, за умовами якого він отримав кредит у сумі 65 800 доларів США, на строк до 27 березня 2018 року зі сплатою 13,5 % річних.

Також 28 березня 2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 42.02-11/290, предметом якого є квартира

АДРЕСА_3 (том І а.с.6-9).

12 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. на підставі заяви АТ "Укрсоцбанк" вчинено виконавчий напис № 345, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/ неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 1 вересня 2015 року по 1 вересня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом - 65 799,43 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 76 824,62 доларів США, а всього 142 624,05 доларів США (том І а.с. 10).

13 лютого 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження № 55796791 з примусового виконання виконавчого напису № 345, виданого 20 січня 2018 року приватним нотаріусом Чуловським В. А. (том І а.с. 11).

ОСОБА_1 придбала спірну квартиру з прилюдних торгів, на підтвердження чого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. їй видано відповідне свідоцтво № 876 від 12 квітня 2018 року.

19 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 190 800 грн. (том ІІ а.с. 7-8).

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до АТ "Альфа-Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П., державного реєстратора приватного нотаріуса Сєврової О.В., ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , державний реєстратор приватний нотаріус Затварницька І.П., ОСОБА_1 , про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, договору купівлі-продажу спірної квартири, скасування рішень про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (справа № 754/5560/18).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 9 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A № 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява № 38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Основні засади судочинства закріплені у статті 129 Конституції України. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Апеляційне провадження - це факультативна стадія цивільного процесу, під час якої апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішень та ухвал суду першої інстанції, що не набрали законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, положеннями цивільного процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

У контексті зазначеного, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

При цьому особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного

застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, у справах про оспорювання виконавчого напису нотаріуса та визнання його таким, що не підлягає виконанню, учасниками справи є: боржник - особа, яка оспорює правомірність вчинення виконавчого напису (позивач), стягувач - особа, в інтересах якої вчинено виконавчий напис ( відповідач) та особа, яка вчинила виконавчий напис (нотаріус).

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, посилалася на те, що станом на момент подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вона вже була власницею спірної квартири, яка придбана з прилюдних торгів, а тому оскаржуване рішення безпосередньо стосується її прав відносно нерухомого майна.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що у ньому розглянуто і вирішено питання про право власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 рокупідлягає закриттю.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Клочко І.В. від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства "Сенс Банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, ОСОБА_3 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - закрити.

Поновити дію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: