Номер провадження: 22-ц/813/132/24
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Одесагаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів та скасування рішення, в якому просила визнати неправомірними та скасувати рішення комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26.07.2019 року, стосовно споживача ОСОБА_2 про донарахування згідно з розрахунком 71099,03 грн, та визнати неправомірним акт-розрахунок №795 від 26.07.2019 року за період з листопада 2018 року по травень 2019 року у розмірі 71099,03 грн, стягнути судові витрати в сумі 3768,40 грн на користь позивача.

В обґрунтування зазначила, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є дружиною померлого та прийняла спадщину.

04.04.2017 року в домогосподарстві на об`єкті споживача АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , працівники відповідача провели монтаж побутового лічильника газу з обмінного фонду (№4609037).

20.05.2019 року працівниками відповідача складено акт про порушення, яким встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, лічильник направлено на експертизу.

31.05.2019 року актом експертизи № 280, яка виконана працівниками відповідача, підтверджено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушено цілісність заводського тавра, відбитки тавра пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника.

Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними через визначення померлого в усіх складених документах та невідповідності висновку експертизи обставинам справи, так як, відсутні зразки для порівняння пломби заводу-виробника лічильника який є власністю ПАТ «Одесагаз» та не встановлено на якому етапі користування було порушено тавро.

Просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, а саме, судовий збір у сумі 768,40 грн та витрати на надання правничої допомоги у сумі 3000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року ухвалено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Одесагаз» про захист прав споживачів та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки рішення комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26.07.2019 року та акт-розрахунок №795 від 26.07.2019 року, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами ПАТ «Одесагаз» і не належать до актів у розумінні ст.16 ЦК України, вони не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, а лише фіксацією виявленого порушення. Отже певних обов`язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси.

Таким чином, оскарження дій лише щодо факту проведення засідання Комісії та її рішення, як і самого акту-розрахунку, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги, заявлені позивачем, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України, оскільки оскарження дій відповідача лише щодо факту складання зазначених документів, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішенняСуворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково дійшов висновку про те, що вимоги, заявлені позивачем, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України, оскільки позивач ОСОБА_1 не заявляла позовних вимог відносно протоколу засідання комісії, а просила визнати неправомірним та скасувати Рішення комісії № 496/1об ПАТ «Одесагаз», що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду та судових палат касаційного цивільного суду Верховного Суду щодо обрання ефективного способу захисту права.

Вказує, що в Акті № 280 експертизи ЗВТ та пломб від 31 травня 2019 року не зроблено висновок про несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу типа Elster ВК G-4T, заводський № 4609037, здійсненого шляхом прихованих заходів, а лише вказано порушення, а саме: порушено цілісність заводського тавра; відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбитком тавра заводу-виробника, тому твердження про втручання в роботу лічильника чи його пошкодження вважає є неправомірним.

Рух справи

28.02.2020 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Ващенко Л.Г. головуючий суддя, судді: Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 26.03.2020 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та ухвалою від 28.04.2020 року призначив справу до розгляду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Гірняк Л.А. головуючий суддя, судді: Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М.

Рішенням № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила суддю ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Приходько Л.А. головуючий суддя, судді: Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року дострокове закінчено відрядження судді Херсонського апеляційного суду Приходько Л.А.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023, 21.06.2023 та 14.12.2023 року в даній справі визначено головуючим суддю Карташова О.Ю., судді: Коновалова В.А., Стахова Н.В.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

04.04.2017 року в домогосподарстві на об`єкті споживача АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , працівники відповідача провели монтаж побутового лічильника газу з обмінного фонду (№4609037) (а.с.19).

20.05.2019 року працівниками ПАТ «Одесагаз» складено акт №795 про порушення побутовим споживачем Кодексу газорозподільних систем шляхом несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Також складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, відповідно до якого лічильник №4609037 та пломба направляється на експертизу до ПАТ «Одесагаз» (а.с.20,22).

Актом експертизи №280 від 31.05.2019 року, проведеної працівниками ПАТ «Одесагаз» встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушено цілісність заводського тавра, відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника, лічильник непридатний до подальшої експлуатації (а.с.24).

Рішенням Комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26.07.2019 року, відносно споживача ОСОБА_2 донараховано згідно розрахунку 71099,03 грн (а.с.27).

Актом-розрахунком №795 від 26.07.2019 року споживачу ОСОБА_2 донараховано 5801,51 м/куб. на суму 71099,03 грн (а.с.26).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (Р-4-986 від 13.07.2015 року) позивач є спадкоємцем частки житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачає наступний перелік житлово-комунальних послуг:

комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до статті 6 Законуучасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Таким є як власник, так і наймач житла, а також всі, хто отримує ці послуги, проживаючи у конкретному приміщенні.

Відповідно до п. 4 гл. 1 розд. Розділу І Кодексу ГРС, побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Позивач є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на ім`я якого відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (Р-4-986 від 13.07.2015 року) ОСОБА_1 є спадкоємцем частки житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржене рішення комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» ухвалено 26.07.2019 року.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведено, що у виниклих правовідносинах, вона є споживачем послуг ПАТ «Одесагаз»з розподілу природного газу.

Крім того, якщо новий власник набув право власності у порядку спадкування, то він відповідно до статті 1218 Цивільного Кодексу України отримує всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, в розмірі вартості спадкового майна.

Отже, у разі прийняття спадщини спадкоємцем на нього покладаються усі обов`язки щодо заборгованості за комунальні послуги.

Відтак, у справі, що переглядається, між сторонами склалися правовідносини, які регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

Згідно із частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19) вказано, що «предметом позову у справі № 522/12901/17-ц є скасування протоколу засідання комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» від 29 червня 2017 року № 67 щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ від 16 травня 2017 року № 036296 та визнання дій комісії ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо розгляду зазначеного акта неправомірними. При розгляді справи № 522/12901/17-ц Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й узагалі не підлягають судовому розгляду. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/12901/17-ц складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Оскільки у справі № 910/17955/17 предметом позову є скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, а у справі № 522/12901/17-ц питання щодо скасування рішення комісії не було предметом розгляду, то підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18), відсутні. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача».

Отже, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у виді позовної вимоги про скасування Рішення комісії № 496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26 липня 2019 року відносно споживача ОСОБА_2 , особовий рахунок: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яким було вирішено донарахувати згідно акту-розрахунку № 795 від 26.07.2019 року - 71099,03 гривні, є належним способом захисту порушених прав позивача. Оскільки рішення комісії ПАТ «Одесагаз» безпосередньо впливає на права і обов`язки позивача в контексті його відносин з газорозподільною компанією, встановлює об`єм і вартість послуг з газопостачання для відповідного споживача.

Разом з викладеним, колегія суддів зазначає, що вимога про скасування акту-розрахунку об`єму та вартості необлікованого природного газу є різновидом претензії, що чинним законодавством як спосіб захисту не передбачено, а споживачі вправі, в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань, заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Також, скасування заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 591/5619/17, постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц, постанові КГС ВС від 31 серпня 2021 року у справі № 910/931/20.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування акту-розрахунку об`єму та вартості необлікованого природного газу не відповідають способу захисту, передбаченому ст. 16 ЦК України, оскільки, як вказувалось вище, оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, та не визначено механізму списання такої заборгованості, а тому відповідна заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості, що надає споживачам право спростовувати її лише у в разі пред`явлення до них вимог про стягнення відповідних нарахувань.

Саме до такого висновку прийшов 08 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 462/5889/16-ц.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при пред`явленні позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту-розрахунку об`єму та вартості необлікованого природного газу, позивач скористався неналежним способом захисту прав, виходячи зі змісту ст. 16 ЦК України, а тому, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно пп. 37. п. 4 глави 1 Кодексу газорозподільних систем для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме:

1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку;

2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації);

3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку).

При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.10.2018 року по справі №914/2384/17.

Так, за актом № 280 експертизи лічильника газу від 31.05.2019 року комісією АТ «Одесагаз» з проведення експертизи лічильника типу Elster BK G-4T, заводський номер 4609037, в присутності ОСОБА_5 встановлено наступне:

1)відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним в протоколі - відповідають;

2)цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознак порушень, зазначених у протоколі - цілісність не порушено;

3)цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ - цілісність порушено:

4)цілісність лічильного механізму та корпусу ЗВТ - не порушено;

5)цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка ЗВТ - не порушено;

6)наявність сторонніх предметів всередині ЗВТ - не виявлено;

7)відповідність маркування ЗВТ нормативно-технічній документації - відповідає;

8)відповідність ЗВТ, програмного забезпечення та контрольної суми паспорту на ЗВТ та/або опису типу на цей тип ЗВТ - не застосовується;

9)відповідність втручань в роботу ЗВТ наявним актам перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт ЗВТ тощо - відомості про повірку надано.

Висновки комісії: лічильник газу типу Elster BK G-4T, заводський номер 4609037: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра, відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатує, що відповідачем не було доведено вчинення з боку споживача наявність усіх складових цього правопорушення, зокрема, наслідків (дії, що призвела до викривлення даних обліку природного газу та причинно-наслідкового зв`язку між втручанням в лічильник та діями позивача).

Сама по собі невідповідність пломби заводу-виробника встановленому зразку не може свідчити про наявність складу порушення, оскільки актом не встановлено, що саме такі невідповідності вплинули на витрату (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку або не обліковувались (обліковувались частково чи з порушенням законодавства), що призвело до викривлення даних обліку природного газу.

Отже, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання неправомірними та скасування Рішення комісії № 496/1об Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» від 26 липня 2019 року відносно споживача ОСОБА_2 , особовий рахунок: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яким було вирішено донарахувати згідно акту-розрахунку № 795 від 26.07.2019 року - 71099,03 гривні, оскільки вказане рішення порушує права позивача, адже ним визначено розмір збитків до відшкодування та прийняте без врахування істотних обставин справи, які виключають відповідальність позивача.

Щодо витрат на правничу допомогу

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Проте, у справі, що розглядається, ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено лише копію квитанції до прибуткового касового ордера від 14.10.2019 року № 2113/19 (а.с. 45) з зазначеною сумою 3000 грн.

З огляду на те, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), не вказано часу, який витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, докази фактично понесених витрат не є підтвердженими, отже колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати Рішення комісії № 496/1об Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» від 26 липня 2019 року відносно споживача ОСОБА_2 , особовий рахунок: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яким було вирішено донарахувати згідно акту-розрахунку № 795 від 26.07.2019 року - 71099,03 гривні.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Н.В. Стахова