08.08.2023 Справа № 696/301/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді - Ніколенко О.Є.,

за участі:

секретаря судового засідання - Старущенко Н.П.,

заявниці - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Зачепи Л.О.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі судових засідань м. Кам`янка Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання на території України до 24 серпня 1991 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області із заявою, де просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянка України ОСОБА_2 постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території України.

Свої вимоги мотивує тим, що заявниця народилася в м.Ашхабад республіки Туркменістан, а тому не має українського громадянства, однак її мати ОСОБА_2 є громадянкою України. 19 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне проживання в Україні, а в лютому 2023 звернулася до Управління міграційної служби в Черкаській області для набуття громадянства України за територіальним походженням, однак отримала усну відмову. Встановлення факту проживання матері заявниці до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, необхідне ОСОБА_1 для набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про громадянство України».

Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року закрито провадження у справі.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року вищевказану ухвалу скасовано та цивільну справу направлено до суду першої інстанції для проджовження розгляду.

16 червня 2023 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області Ніколенко О.Є. прийнято заяву до свого провадження.

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості заінтересованої особи. Витребувано з Кам`янського районного сектору ДМС України у Черкаській області та Управління Державної міграційної служби в Черкаській області документи на основі яких ОСОБА_2 отримала громадянство України та паспорт громадянина України.

У судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Зачепа Л.О. просили заяву задовольнити з підстав вказаній в ній.

Представник заінтересованої особи УДМС в Черкаській області в судове засіданні не з`явилась, по невідомій суду причині. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Від представника заінтересованої особи на адресу суду надходили процесуальні документи (відзив на апеляційну скаргу по Замосенчуку), які не мають жодного відношення до даної справи та до даних учасників провадження та не беруться судом до уваги. Крім того в матеріалах справи наявні пояснення, адресовані іншому складу суду, зі змісту яких вбачається, що заінтересована особа заяву не визнає та просить відмовити у її задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 вказала, що постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка в подальшому стала територією України. Окрім того, до суду надала пояснення, де вказує, що її донька ОСОБА_1 народилася у м. Ашхабад республіки Туркменістан, а тому українського громадянства не має. У 1985 році вона разом з дітьми приїхала жити в м.Кам`янка Черкаської області, де працювала до 26 лютого 1993 року. У березні 1992 року вона розлучилася з чоловіком, а в березні 1993 року разом з дочкою поїхала до рідних у м. Ашхабад республіки Туркменістан. У 2005 році вона вирішила повернутися до України та звернулася в консульство для отримання свідоцтва на повернення в Україну, так як її паспорт громадянина СРСР з відміткою «громадянин України» був втрачений. На підставі свідоцтва на повернення в Україну ОСОБА_2 оформила паспорт громадяднина України. У зв`язку з тим, що нею був втрачений паспорт громадянина СРСР, її донці ОСОБА_1 необхідно в судовому порядку встановити факт того, що ОСОБА_2 проживала на території України до 24 серпня 1991 року.

Суд заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Ашхабад республіки Туркменістан, мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4).

19 серпня 2022 року заявниця отримала посвідку на постійне проживання в Україні (а.с. 5).

Згідно трудової книжки мати заявниці - ОСОБА_2 з 02 жовтня 1985 року працювала учнем токаря у Кам`янському машинобудівному заводі ім. 50 років Радянської України. З 15 січня 1990 року прийнята на посаду швачки надомниці у завод «Тясмин» та працювала там до 26 лютого 1993 року (а.с. 7-8).

Відповідно до архівної довідки №99 від 04 травня 2023 року ОСОБА_2 згідно наказу №14-к від 15 січня 1990 року по Кам`янському колективному виробничо-торгівельному підприємстві «Тясмин» прийнята на роботу швачкою в надомних умовах. Згідно наказу №100 к від 26 серпня 1991 року переведена швачкою по пошиву матрацних чохлів в цех з 28 серпня 1991 року. Згідно наказу №14 к від 26 лютого 1993 року по Кам`янському колективному виробничо-торгівельному підприємстві «Тясмин» ОСОБА_2 звільнена за власним бажанням (а.с. 142).

Згідно рішення Кам`янського районного народного суду Черкаської області від 17 березня 1992 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 143).

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 січня 1988 року вбачається, що ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 , отримала у спадщину частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 прописана за вищевказаною адресою (а.с. 9-12).

Відповідно до довідки №476 від 09 березня 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 31 січня 1986 року по теперішній час (а.с. 14).

27 липня 2005 року Консульством України в Туркменістані ОСОБА_2 видано свідоцтво на повернення в Україну громадянина України (а.с. 45, 144).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст 293 ЦПК України).

Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Таким чином, заявниця має бажання отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим просить суд встановити факт постійного проживання на законних підставах її матері ОСОБА_2 на території України до 24 серпня 1991 року.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Про внесення змін до Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 40 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час його постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (частина друга статті 8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також: а) копію свідоцтва про народження дитини або інші документи, що засвідчують родинні стосунки дитини тим із батьків, який постійно проживав на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документ, що підтверджує факт постійного проживання одного із батьків дитини на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (наразі чинний) вказується, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. № 2235-III "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом № 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Пунктами 25, 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого "Питання організації виконання Закону України" Указом Президента України від 27 березня 2001 року, визначено, що один із документів, який подається особою для набуття громадянства України, є документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України», всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Встановлення факту проживання матері до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, необхідний заявниці для набуття громадянства України.

Всі докази у своїй сукупності підтверджують факт про який просить заявник, позиція заінтересованої особи - Управління державної міграційної служби в Черкаській області не обгрунтована належним чином та суперечить встановленим судом обставинам.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання матері заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до 24 серпня 1991 року, а тому заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 4 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 8 ЗУ «Про громадянство України», суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання на території України до 24 серпня 1991 року - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянка України ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області, ІПН НОМЕР_2 , постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 серпня 2023 року.

Повне найменування сторін та їх місцезнаходження:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_3 .

Заінтресована особа 1: Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, місцезнаходження: бульв. Шевченка, 117, м. Черкаси, 18000, .

Заінтересована особа 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.Є. Ніколенко