ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» лютого 2023 року

м. Харків

справа № 613/112/21

провадження № 22ц/818/266/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.

за участі секретаря Волобуєва О. О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачі Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», представники відповідача Мартиненко А. М., Новаков А. І., Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» - представники відповідача Рибак Я. В., Новаков А. І.,

третя особа Приватне підприємство «Олександрія-2019»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року в складі судді Уварової Ю.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ», третя особа: Приватне підприємство «Олександрія-2019», про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки, який у подальшому уточнив та просив визнати припиненим право оренди Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» на земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125, за договором оренди землі №-б/н від 29 березня 2017 року між ним та Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», повернути йому земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125, вирішити питання про стягнення судових витрат.

05 вересня 2021 року позивач подав до суду заяву про відмову від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ».

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2021 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» та провадження у справі закрито в цій частині.

06 вересня 2021 року представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» адвокат Рибак Я.В. подала до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просила стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано припиненим право оренди Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» на земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125, за договором оренди землі б/н від 29 березня 2017 року між Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та ОСОБА_1 ; повернуто ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,6816 га, кадастровий номер: :03:003:0125; стягнуто з Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1816,00 грн; у задоволенні заяв представника позивача адвоката Колєснік І.А., представника відповідача Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» адвоката Мартиненка А.М., представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» адвоката Рибак Я.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» та Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» подали апеляційні скарги.

Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» просило рішення суду в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким розподілити судові витрати та стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

В ході апеляційного перегляду справи 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 через представника подав до суду апеляційної інстанції заяву про відмову від позову, в якій просив прийняти відмову від позову, визнати судове рішення нечинним та закрити провадження у справі.

В заяві зазначив, що підставою його відмови від позову є правова невизначеність, яка полягає, на його думку, у штучному створенні відповідачами справ щодо дійсності/недійсності спірних угод. Так, наразі на розгляді суду перебуває три судові справи - № 613/112/21, № 613/735/21 та № 613/619/21 щодо цього спору. Виходячи з принципів добросовісності та розумності вважав, що правильним буде, якщо даний спір буде вирішений в одній справі за позовом того, хто пред`явив вимогу про визнання недійсною угоди, а саме відповідачів.

На його думку і підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу немає, адже спір виник саме внаслідок недобросовісних дій відповідачів. Його дії як позивача у справі є обґрунтованими, та відмова від позову є його правом. Крім того, розмір витрат відповідачів на правничу допомогу завищений та не доведений. Просив вимоги відповідачів про стягнення з нього судових витрат залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», та Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» пояснив, що заява позивача про відмову від позову є його правом.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви судова колегія вважає, що заява ОСОБА_1 про відмову від позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 він вважав в цій справі на цій стадії розгляду справи відмову від позову доцільною з визнанням судового рішення нечинним та закриттям провадження у справі. При цьому зазначив, що дії позивача не є необгрунтованими.

Сторона на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, одним з яких є право позивача на відмову від позову.

Заява ОСОБА_1 про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позовних вимог як вбачається із змісту його заяви заявнику зрозумілі. Проте, судова колегія роз`ясноє ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі його повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відмову від позову не вбачається.

Щодо вимог Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави зробити висновок, що загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі відмови позивача від позову передбачає, що витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду: від 21 квітня 2021 року в справі № 199/9188/16-ц, від 07 липня 2021 року в справі № 554/4353/17).

Питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду також врегульовано частиною 5 статті 142 ЦПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Однак, вказані у частині третій та у частині п`ятій статті 142 ЦПК України підстави відшкодування витрат на користь відповідача є різними за своєю правовою природою.

Частина п`ята статті 142 ЦПК України вказує на можливість відшкодування понесених відповідачем витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача незалежно від підстав закриття провадження (частина перша статті 255 ЦПК України).

Частиною ж третьою статті 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 755/3436/20, провадження № 61-20476св21.

Отже, оскільки ОСОБА_1 відмовився від своїх позовних вимог: у суді першої інстанції в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ», а на стадії апеляційного перегляду справи у повному обсязі, то на підставі вимог частини 3 статті 142 ЦПК України витрати відповідачів на правничу допомогу підлягають стягненню з нього.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позов Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» просив стягнути з позивача на його користь судові витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Також відповідач в подальшому подав відповідну заяву про стягнення судових витрат у зазначеному розмірі.

19 лютого 2021 року між Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» в особі голови комісії з припинення та Адвокатським об`єднанням «Шкребець і партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 19022 (а. с. 99 том 1).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що гонорар за правову допомогу, надану згідно з пунктом 2.1. цього договору встановлюється за взаємною домовленістю сторін та визначається у фіксованому розмірі 25 000,00 грн за надання правової допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції.

09 березня 2021 року укладено додаткову угоду № 1, якою передбачено, що плата за надану правову допомогу здійснюється клієнтом у безготівковому порядку шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання у строк до 01 червня 2021 року (а. с. 225 том 1).

26 травня 2021 року Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» сплачено Адвокатському об`єднанню «Шкребець і партнери» 25 000,00 грн за договором про надання правової допомоги, що підтверджується платіжним дорученням та випискою (а. с. 226, 227, 228 том 1).

Інтереси підприємства представляв адвокат Мартиненко А.М. на підставі зазначеного договору та ордеру серія ХВ № 000384 від 24 лютого 2021 року (а. с. 98 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Мартиненком А.М. в інтересах відповідача подано відзив на позовну заяву, заяву про визнання явки позивача обов`язковою та виклик свідка, клопотання про витребування оригіналів доказів, клопотання про призначення експертизи, заяву з окремого процесуального питання, заяву про розгляд клопотання експерта за відсутності представника, заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, промову у судових дебатах, а також ОСОБА_3 брав участь у судових засіданнях 18 березня 2021 року, 01 квітня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 21 жовтня 2021 року, 18 січня 2022 року.

Зважаючи на складність і предмет спору, обсяг наданої правової допомоги, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також розумності їх розміру, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» 15 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Щодо судових витрат на правничу допомогу другого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ», судова колегія виходить з такого.

22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» та Адвокатським бюро «Антона Новакова» укладено договір № 6/02-21 про надання правової (правничої) допомоги у цій справі (а. с. 61-62 том 1).

Пунктом 4.2. договору передбачено, що розмір гонорару за надання правничої допомоги за цим договором визначено сторонами у розмірі 30 000,00 грн, що охоплює собою оплату всього обсягу правової допомоги, яка надається адвокатом у суді першої інстанції до прийняття судом першої інстанції остаточного рішення у справі.

Інтереси товариства представляли адвокатка Рибак Я.В. на підставі зазначеного договору та ордеру серія ХВ № 1426/249 від 24 лютого 2021 року, адвокат Векленко В.І. на підставі зазначеного договору та ордеру серія ХВ № 1426/256 від 09 березня 2021 року (а. с. 63, 112 том 1).

11 березня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, у якій вони визначили, що оплата наданої правової допомоги (гонорару) здійснюється клієнтом у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок адвоката не пізніше 60 днів після проголошення судом першої інстанції судового рішення по справі (а. с. 244 том 1).

05 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про відмову від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ».

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2021 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» та провадження у справі в цій частині вимог закрито.

06 вересня 2021 року представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» адвокатка Рибак Я.В. подала до суду заяву про розподіл судових витрат, у якій просила стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн. Зазначену суму судових витрат товариство також просило стягнути і у відзиві на позов.

Однак, судом першої інстанції у задоволенні таких вимог відмовлено.

Судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції визнано нечинним у зв`язку з відмовою позивача від позову повністю та закрито провадження у справі.

У зв`язку з чим, обов`язок з розподілу судових витрат покладається на суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокаткою Рибак Я.В. в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» подано відзив на позовну заяву, додаткові пояснення, заяву про розгляд клопотання експерта за її відсутності, заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а також адвокат брала участь у судових засіданнях 18 березня 2021 року, 01 квітня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року.

З урахуванням викладеного, виходячи з обсягу наданої правової допомоги, предмету спору, критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також розумності їх розміру, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» 10 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Виходячи з викладеного, заяву ОСОБА_1 про відмову від позову слід задовольнити, рішення суду першої інстанції визнати нечинним та закрити провадження у справі і стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» 15 000,00 грн та на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» 10 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Крім того, частиною 2 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

За подання апеляційної скарги на рішення суду Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 110 від 08 листопада 2022 року (а. с. 112 том 2).

Враховуючи вищевикладене, 50% судового збору, сплаченого Державним підприємством «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» за подання апеляційної скарги, що складає 1362,00 грн, підлягає поверненню йому з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 373, п.3 ч.1 ст. 374, ст. ст. 381, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити та прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», третя особа: Приватне підприємство «Олександрія-2019», про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», третя особа: Приватне підприємство «Олександрія-2019», про визнання права оренди припиненим та повернення земельної ділянки закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» 15 000,00 грн та на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» 10 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Повернути Державному підприємству «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» з державного бюджету судовий збір у розмірі 1362,00 грн, що є 50% судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року за платіжним дорученням Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» № 110 від 08 листопада 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 28 лютого 2023 року.