Справа № 136/1723/22
провадження № 2/136/450/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю» «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (далі по тексту кредитор, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі позичальник, відповідач), обґрунтовуючи підставність позовних вимог тим, що 17.12.2018 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 . Відповідно до умов цього Договору сторони узгодили суму кредиту - 49 260,00 грн. яка має бути повернута не пізніше 17.12.2022, розмір ануїтентного платежу - 2 970,00 грн., процентну ставку за кредитом у 67% річних, а також відповідальність сторін за порушення умов договору.

27.09.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір факторингу №220 за умовами якого клієнт відступив фактору, право вимоги за Кредитним договором №0 від 17.12.2018 укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , отож ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набув прав вимоги до відповідача за вказаним договором.

Позивач у позові зазначає, що АТ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому Договором розмірі, тоді як відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо своєчасного повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконував, відтак відповідачем було допущено заборгованість, яка станом на дату подачі позову становить 56 637,38 грн. та складається з основної заборгованості 37 331,51 грн.; заборгованість за відсотками 19 305,87 грн, яку у добровільному порядку новому кредитору відповідач не погашає, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач відзиву не надала.

Ухвалою суду від 17.11.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, у разі неявки відповідача надав свою згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення їй 13.12.2022 поштового відправлення, в судове засідання не з`явилась, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила на час розгляду даної справи.

Приймаючи до уваги те, що представник позивача не з`явився в судове засідання, скориставшись своїми правами на розгляд справи у їх відсутності, надав згоду на ухвалення заочного рішення, а відповідач в судове засідання не з`явилась, її неявка визнана судом неповажною, відзиву у визначений судом строк не подала, заяви про розгляд справи у її відсутність також не надала, у зв`язку з викладеним, суд, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 18.01.2023.

Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 17.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до АТ «УкрСибБанк» із анкетою-заявою про надання споживчого кредиту, відповідно до якої виявила намір на отримання кредиту у цій фінансовій установі (а.с.23).

17.12.2018 між АТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (а.с.17, 18), предметом якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит та відкрити поточний картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити кошти за користування ним відповідно до умов цього договору.

Сторони узгодили у п. 3 Умови кредитування, суму кредиту за договором в розмірі 49 260,00 грн. За умовами договору, кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: - в сумі 49 000,00 грн. - на споживчі цілі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 ; 260 грн. на оплату страхового платежу відповідно до умов договору. Сторони узгодили, що кредит має бути повернуто не пізніше 17.12.2022. Розмір ануїтентного платежу становить 2 970,00 грн., його розмір може відрізнятись від попередніх платежів, ануїтентнийплатіж повинен сплачуватись щомісячно до 17 числа кожного місяця. Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 67% річних. За користування кредитом в понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 74% річних.

Відповідно до Додатку №1 до Договору №0 від 17.12.2018 сторони узгодили Графік платежів визначеної сукупної вартості кредиту (а.с.19).

На підтвердження узгодження вищевказаних умов кредитного Договору позивачем надано до позову Паспорт споживчого кредиту (а.с.20, 21).

Судом встановлено, що Договір, у тому числі Додаток №1 (Графік платежів), Паспорт споживчого кредиту було підписано ОСОБА_1 .

Факт перерахування відповідачеві коштів обумовлених договору АТ «УкрСибБанк» підтверджено Випискою по особовому рахунку останньої (а.с.5-16).

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі в підтвердження передачі грошових коштів позивачем відповідачеві.

Відповідно до Договору факторингу №220 укладеного 27.09.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до Акту приймання-передачі права вимоги від 27.09.2021 (а.с.34), на виконання вимог Договору факторингу за №220 від 17.12.2018 клієнт передає фактору права вимоги, а фактор приймає права вимоги в обсязі та на умовах визначених договором, право вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання цього Акту.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №220 від 27.09.2021, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором у тому числі і право вимоги відносно ОСОБА_1 на загальну суму боргу 56 637,38 грн. (а.с. 31-40).

Повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором направлялось з метою інформування відповідачеві ОСОБА_1 (а.с.24, 25).

Відповідно до повідомлення ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» від 10.01.2022 за №152 (а.с.26), ОСОБА_1 було повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором від 17.12.2018 у розмірі 56 637,38 грн.

Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору факторингу за №220 від 27.09.2021 позивач ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набув права вимоги до відповідача в обсязі та на умовах укладених відповідно до договору №0 від 17.12.2018.

Відповідно до довідки про стан кредитної заборгованості від 27.10.2022 (а.с.4) слідує, що станом на 27.10.2022 ОСОБА_1 допустила заборгованість у розмірі 56 637,38 грн., яка складається з основної заборгованості 37 331,51 грн.; заборгованість за відсотками 19 305,87 грн.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.

Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Суд звертає увагу, що відповідач була обізнана з розглядом цивільної справи, повідомлялась в установленому порядку про її розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але жодним чином не висловила своєї позиції за вимогами до неї банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечувала наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, перерахування та отримання кредитних коштів на її рахунок, розміру нарахованої заборгованості.

Суд враховує, що відповідач мала достатній строк для подачі відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), утім його не подала, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів, тощо.

Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак остання зобов`язана нести відповідальність.

Суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочину вищезазначеного кредитного договору (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконала, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, іншого не встановлено, а тому заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 637,38 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України.

Судом було встановлено, що позивачем при пред`явлені до суду цього позову було сплачено судовий збір відповідно до платіжного документу в розмірі 2481, 00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 530, 1048, 1054 ЦК України, ст. 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280, 281 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (місцезнаходження: вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5, м. Київ, Київська обл., 01033, ЄДРПОУ - 41904846) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про стягнення кредитної заборгованості, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товаристава з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0 від 17.12.2018 у розмірі 56 637 (п`ятде сят шість тисяч шістсот тридцять сім) гривень 38 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товаристава з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ШПОРТУН