Справа №295/92/23
УХВАЛА

09.01.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

вирішуючи питання про прийняття зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужнецький Павло Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №2478 від 23.09.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованості, що виникла за кредитним договором №010/61122/82/585288 від 19.06.2019 у розмірі 10 005,32 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2022 відкрито провадження у справі №295/12031/22, розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.01.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до суду надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість за кредитним договором №010/61122/82/585282 від 12.06.2019 у розмірі 17 702,41 грн.

Суд, дослідивши матеріали первісного та зустрічного позовів, вважає, що зустрічний позов не може бути прийняти до спільного розгляду з первісним, з наступних підстав.

За змістом ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як встановлено судом, виконавчий напис, який оспорюється позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , вчинений щодо кредитного договору №010/61122/82/585288 від 19.06.2019 про стягнення заборгованості у розмірі 10 005,32 грн.

При цьому, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №010/61122/82/585282 від 12.06.2019 у розмірі 17 702,41 грн.

Отже, кредитні договори, на підставі яких між сторонами за первісним та зустрічним позовами виникли спірні правовідносини, а також спірні суми заборгованості, є відмінними.

Також, на думку суду, прийняття зустрічного позову про стягнення заборгованості до спільного розгляду із первісним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в даному випадку призведе до невиправданого порушення строків розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а також слід зазначити про те, що спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, є недоцільним ще і тому, що їх об`єднання істотно розширить предмет доказування та призведе до затягування розгляду первісного позову по суті.

Крім того, задоволення зустрічного позову про стягнення заборгованості не зможе виключити повністю або частково задоволення первісного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки навіть при встановленні наявності заборгованості за кредитним договором, це само собою не зумовить відсутності ймовірних порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, про які зазначає позивач за первісним позовом, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що питання про прийняття до провадження зустрічного позову є правом суду, а не його обов`язком, а відтак суд вважає, що спільний розгляд первісного позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зустрічного позову про стягнення заборгованості є недоцільним, оскільки це призведе до порушення принципів оперативності та своєчасності розгляду справи і невиправдано ускладнить судовий розгляд, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, а тому в прийнятті зустрічного позову, поданого в рамках розгляду первісного позову, слід відмовити.

Керуючись ст. 193 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У прийнятті зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Яресько Тарас Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужнецький Павло Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Повернути зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє права звернутися із зазначеним позовом в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Т.А. Воробйова