Справа № 466/9190/22
Провадження № 2-о/466/18/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Мошовської М.-О.П.

з участю представника заявника адвоката Галань В.М.

справа № 466/9190/23, 2-о/466/18/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р., ОСОБА_2 про встановлення факту проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час смерті спадкодавця, -

встановив:

16.11.2022 ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із заявою з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р. про встановлення факту проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час смерті спадкодавця, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на момент своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала зі своїм сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначила, що він є сином ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72.

На випадок своє смерті ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 03.06.2009р. секретарем виконкому Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яким заповіла своєму сину ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5706 га згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 18.05.2009 року ЯЗ №227445.

Оскільки померла на день смерті постійно проживала у свого сина (заявника), тому він, вважаючи, що відповідно до чинного законодавства фактично прийняв спадщину (у зв`язку з фактичним проживанням з мамою на момент її смерті), одразу не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а зробив це лише у жовтні 2022 року. Проте, нотаріусом було надано заявнику листа про те, що для отримання спадкового майна йому необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання разом з померлою матір`ю на час її смерті. Відтак, у заявника немає іншого способу вступу у спадкові права після смерті матері крім як звернення до суду з цією заявою.

У зв`язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час смерті спадкодавця.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 22.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.20).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.03.2023 до участі у справі залучено в якості третьої особи ОСОБА_2 (а.с.38).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв адвокат Галань В.М.

Представник заявника адвокат Галань В.М. в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 підтримав, надавши аналогічні пояснення, які викладені у заяві.

Заінтересовані особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р., ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, на адресу суду надійшли заяви про слухання справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 роки, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

На випадок своє смерті ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 03.06.2009р. секретарем виконкому Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яким заповіла своєму сину ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5706 га згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 18.05.2009 року ЯЗ №227445 (а.с.4).

Оскільки померла на день смерті постійно проживала у свого сина (заявника), тому він, вважаючи, що відповідно до чинного законодавства фактично прийняв спадщину (у зв`язку з фактичним проживанням з мамою на момент її смерті), одразу не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а зробив це лише у жовтні 2022 року.

Проте, нотаріусом було надано заявнику листа про те, що для отримання спадкового майна йому необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання разом з померлою матір`ю на час її смерті (а.с.13).

На початку 2013 року стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, виникла необхідність здійснення за нею постійного догляду, а оскільки в селі вона проживала одна, її син ОСОБА_1 вирішив забрати її до свого помешкання за алресою: АДРЕСА_1 , де вона і проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 скерувала на адресу суду заяву від 27.01.2023 , в якій зазначила, що вже багато років постійно проживає в США, з цієї причини не могла доглядати за мамою ОСОБА_3 , відповідно, її забрав до себе брат- ОСОБА_1 . Зазначила, що немає жодних претензій на спадщину після смерті матері та підтримує заяву, подану до суду її братом.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Обставини проживання заявника ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме письмовими доказами.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент її смерті в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював за нею догляд, де вони вели спільне господарство.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті - ОСОБА_3 .

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на момент своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала зі своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р., яка знаходиться за адресрою: м. Львів, пр. Чорновола,17/10А.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова