ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3788/23 Справа № 932/2120/22 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

секретар судового засідання Заворотний К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 06 грудня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: державний нотаріус Другої Дніпровської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .. 23 лютого 2022 року позивач звернувся до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи, але йому було відмовлено з причин пропуску строку на звернення із відповідною заявою. Однак, строк ним пропущений з причин хвороби усієї сім`ї на COVID-19.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 06 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав суду безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Факт хвороби позивача, а також його родини сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки не доведено факт перебування на лікарняному, а також, що він не міг звернутися протягом всього періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом, для її прийняття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення помилкового не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_3 щодо проживання позивача однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що мешкаючи в квартирі його матері, позивач прийняв спадщину за законом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до держаного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви на прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Факт хвороби позивача, а також його родини, сам по собі, не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки не доведено факт перебування на лікарняному, а також, що позивач не міг звернутися протягом всього періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом, для її прийняття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 07 листопада 2015 року № 6-148цс15.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення помилкового не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_3 щодо проживання позивач однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому мешкаючи в квартирі його матері, позивач прийняв спадщину за законом, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини є підставою для звернення до суду із позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, а не є підставою для поновлення строку для прийняття спадщини.

Доказів того, що ОСОБА_1 та його родина хворіли на COVID-19, а тому позивач не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, матеріали справи не містять.

Приведені доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вірно встановивши, що позивач не надав суду безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, з висновком якого погоджується й апеляційний суд.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 06 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2023 року.

Головуючий суддя А.П. Барильська

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко