Номер провадження: 22-ц/813/4431/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

головуючого судді Полікарпової О.М.,

суддів: Ігнатенко П.Я., Воронцової Л.П.,

за участю секретаря Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння,

встановив

З липня 2021 року зазначена справа перебуває у провадженні Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 , не погоджуючись із наведеною ухвалою, через систему Електронний суд направила до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги скаржниця мотивувала тим, що

- про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 05.12.2022 року на 14:00 год. її належним чином повідомлено не було. Не містять доказів протилежного і матеріали справи;

- 05.12.2022 року, у проміжок часу з 13:12 год. до 16:17 год. Одеською обласною військовою адміністрацією повідомлено про повітряну загрозу, у зв`язку із чим було припинено допуск відвідувачів до приміщення суду;

- представник позивачки завчасно повідомила суд про неможливість прибуття у судове засідання, призначене на 05.12.2022 року, в зв`язку із перебуванням у відрядженні;

- позивачка не могла самостійно реалізувати свої процесуальні права, у зв`язку зі станом здоров`я, який підтверджується наявним у справі висновком медичного експерта;

- розгляд даної справи не є невідкладним, а отже, з огляду на введення на території України воєнного стану, справа мала бути відкладена.

01 лютого 2023 року ОСОБА_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому третя особа на стороні позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як і її представник, будучи належним чином повідомленими про судові засідання, призначені на 28.11.2022 року та 05.12.2022 року, на них не з`явились. Суд першої інстанції також не прийняв до уваги причини неявки в судові засідання, викладені в заявах представника позивачки про відкладення розгляду справи, посилаючись на положення п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у судове засідання, яке призначалось на 28.11.2022 учасники справи не з`явилися, адвокат позивачки ОСОБА_4 25.11.2022 року направила до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням її на лікуванні, на підтвердження чого надала відповідні докази (а.с.170-173).

У судове засідання, яке було призначене на 05.12.2022 учасники справи не з`явились, однак заздалегідь, а саме 04 грудня 2022 року на електрону пошту Приморського районного суду м. Одеси адвокат позивачки ОСОБА_4 направила заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у відрядженні, на підтвердження чого надала відповідні докази (а.с.176-181).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що адвокат позивачки ОСОБА_4 зверталася до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, у якому повідомила суд про причини неявки, існування яких підтвердила належними доказами.

Також апеляційний суд звертає увагу на фрагментарність цитування судом першої інстанції положень чинного законодавства, керуючись якими він дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Так, суд першої інстанції зазначає, що при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, якщо його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, суд залишає заяву без розгляду, що передбачено частиною п`ятою статті 223 ЦПК України.

Поряд з цим, судом проігноровано, що умовою для застосування частини п`ятої статті 223 ЦПК України є не тільки факт повторної неявки позивача, а й відсутність для цього поважних причин або неповідомлення суда про причини неявки, що за обставинами даної справи не мало місця.

Посилання суду на положення пункту другого частини третьої статті 223 ЦПК України, як на підставу неприйняття до уваги викладених адвокатом позивачки причин неможливості з`явитись у судове засідання, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, виходячи зі змісту наведеного пункту.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на висновки, викладені у рішенні ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03). Так, у пункті 26 рішення суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Відмова суду відкласти судове засідання за клопотанням адвоката, що брав участь в іншому процесі, та розгляд справи без захисника є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 26 липня 2018 року у справі «Бартая проти Грузії»).

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність обставин, зазначених у пункті третьому частини першої статті 257 ЦПК України, є таким, що суперечить матеріалам справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та положенням цивільного процесуального закону, оскаржувана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд, на підставі статті 379 ЦПК України, задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний тест судового рішення складено 09.01.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду О.М. Полікарпова

Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко