Справа № 463/7959/21 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/1008/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: представника апелянта Дяківа В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 20 липня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення першої (авансової) частини страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (першу (авансову) частину у розмірі 297000 грн.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликався на те, що 13 листопада 2014 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №003467, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом SAAB 9-3 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та застрахованим додатковим обладнанням до нього.

У період страхування, а саме 03.03.2015 року застрахований транспортний засіб було викрадено, що згідно з п.19.1.2 договору є страховим випадком. Відповідно до 24.2.4 договору у разі втрати транспортного засобу внаслідок страхового ризику «Незаконне заволодіння» страховик приймає рішення щодо виплати першої (авансової) частини страхового відшкодування, розмір якої згідно з п.23.15.1 договору становить 30% належного страхового відшкодування та виплачується після порушення кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом за умови надання страхувальником відповідних документів та предметів, відповідно до п. 23.15.1 договору та проводить таку виплату протягом 25 робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів.

Оскільки відповідно до п.23.4.3 договору розмір страхової виплати при незаконному заволодінні транспортним засобом розраховується за формулою дійсна вартість транспортного засобу на дату настання страхового випадку помножити на коефіцієнт недострахування та мінус франшизу і суми відшкодувань, що отримані від осіб, відповідальних за збитки, додаткові витрати і несплачені страхові внески, а дійсна вартість транспортного засобу встановлена сторонами у сумі 990000 грн. (п.6.6 договору), така вартість не змінилася, франшиза нульова, додаткових витрат не має, внески сплачені повністю, а тому розмір відшкодування становить 990000 грн., відповідно перша (авансова) частина страхового відшкодування складає 297000 грн.

Позивач 23.04.2015 року у визначеному договором порядку заявив про настання страхового ризику та подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак 16.07.2015 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення позивачем п.25.1.3, 20.2.2.2, 25.1.3, 25.1.6, 22.3, 22.2.3, 25.1.6 договору, мотивуючи таку відмову тим, що ключі від автомобіля, які вилучені правоохоронними органами не є оригінальними, та крім цього позивач надав неправдиві відомості про дату вилучення таких ключів. Також під час укладення договору страхування позивач повідомив неправдиві відомості щодо наявності на автомобілі сигналізації та про минулі страхові події.

Однак з такими твердженнями відповідача позивач категорично не погоджується та вважає, що у виплаті страхового відшкодування було відмовлено безпідставно та необґрунтовано, оскільки ключі від автомобіля та відомості про них не є предметом договору, відтак розбіжності щодо часу вилучення у позивача правоохоронними органами ключів від автомобіля не є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування в силу положень п.25.1.3 договору. Відсутності інформації про минулі страхові події також не стосується предмета договору страхування, а відмова у виплаті страхового відшкодування в такому випадку передбачена лише у разі зміни ступеня страхового ризику, тоді як такої зміни під час дії договору страхування не відбулось. Крім того, транспортний засіб був обладнаний електронною системою захисту - імобілайзером, який вміщений у ключ транспортного засобу і не має інших брелків, тому інформація про наявність на транспортному засобі електронної системи захисту відповідає дійсності.

Що стосується тверджень про те, що вилучені правоохоронними органами ключі не є оригінальними, то саме ці ключі відповідач оглядав, склавши та без зауважень підписавши акт огляду транспортного засобу, та застрахував автомобіль саме з цим комплектом ключів, який позивач і надав правоохоронним органам. Крім цього, на адвокатський запит від 27.02.2020року, скерований Crystal Way Inc, Chigago, USA, 03.06.2020року було отримано відповідь, згідно з якою транспортний засіб був куплений та відправлений в Європу лише з одним ключем, який є дублікатом, який не було вироблено на заводі. Таким чином ключ, який придбала Crystal Way Inc разом з автомобілем не був оригінальним ключем до транспортного засобу із самого початку, а тому у позивача не було об`єктивної можливості передати відповідачу оригінальний ключ. В той же час, відповідач самостійно за результатами огляду транспортного засобу застрахував автомобіль саме з тим комплектом ключів, який був наданий йому позивачем.

При цьому, зазначав, що у 2016 році позивач звертався до Личаківського районного суду м.Львова із позовними вимогами про стягнення страхового відшкодування та визнання частково недійсним договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №003467, у задоволенні яких було відмовлено рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 11.07.2019 року у справі №463/155/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.01.2020року. В той же час звертає увагу суду на те, що підстави нового позову є відмінними від тих, які були викладені позивачем у 2016 році, а тому вважає, що підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 20 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення першої (авансової) частини страхового відшкодування.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала суду постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зазначає, що звертаючись до суду з новим позовом, він посилався на обставини, що є відмінними від тих, які були викладені позивачем у 2016 році.

Такими обставинами є те, що 27.02.2020року було скеровано запит до Crystal Way Inc, Chigago, USA. 03.06.2020року було отримано відповідь, з якої вбачається, що транспортний засіб був куплений та відправлений в Європу лише з одним ключем, який є дублікатом.

Зазначає, що у 2016 році не посилався як на підставу позовних вимог на обставину придбання транспортного засобу з дублікатом ключа, а не з оригіналом. Окрім того, вказана обставина не була досліджена судами при розгляді справи №463/155/17.

Вважає, що позови у справі №463/155/17 та у цій справі не є тотожними, оскільки ґрунтуються на різних підставах.

Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 20 липня 2021 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у відкритті провадження у вказаній справ, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення першої (авансової) частини страхового відшкодування слід відмовити. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Встановлено, що 21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якому просив стягнути страхове відшкодування (першу (авансову) частину у розмірі 297000 грн.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції вважав, що рішення у справі №463/155/17, яке набрало законної сили, ухвалене у справі між тими самими сторонами, стосується у тому числі і того самого предмета, яким в обох справах є стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №003467 від 13.11.2014, у зв`язку з настанням 03.03.2015 страхового випадку викрадення застрахованого транспортного засобу SAAB 9-3 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та з тих самих підстав - безпідставною та необґрунтованою, всупереч умовам договору відмовою відповідача від 16.07.2015 виплатити таке відшкодування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами;

Умовами застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони мають співпадати) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження в адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Необхідно зауважити на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Так, у справі № 463/155/17 позивач просив :

1.визнати недійним договір страхування № 0003467, укладений 13.11.2014 р. між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 в частині: п. 22.1.8.2.3 (повністю); п. 23.15.1 (в частині слів «перша (авансова) частина страхового відшкодування в розмірі 30 %); п. 23.1.5.2 (повністю); п. 24.2.4 (в частині слів «щодо виплати першої (авансової) частини страхового відшкодування та слів «Рішення щодо виплати остаточної суми страхового відшкодування відповідно до п. 23.15.2 договору приймається страховиком протягом 5 робочих днів з дня надання документу, визначеного у п. 22.1.8.2.3 договору, в цей же строк проводиться і виплата страхового відшкодування»),;

2.стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 833 597 грн. основного боргу, три відсотки річних у сумі 29 495,63 грн., інфляційні втрати в розмірі 114150,80 грн. та пеню в розмірі 35 886,35 грн.

Повертаючись до обставин цієї справи, необхідно зазначити, що предметом позову є стягнення страхового відшкодування, а саме першої (авансової) частини у розмірі 297 000 грн.

Предмет позову у цивільній справі № 463/155/17 та у цій справі не є ідентичними, тому висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є помилковим.

Також варто зауважити, що при розгляді справи № 463/155/17, судами досліджувалось питання дійсності договору страхування укладено між сторонами а також стягнення всієї суми страхового відшкодування. В даній справ позивачем такі вимоги не ставляться, а підставою позову є інші обставини, які не були встановлені при попередньому розгляді справи.

Касаційний цивільний суд роз`яснив, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно відмовив у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження з порушенням вимог закону, тому така підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 20 липня 2021 року скасувати, справу за позовною заявою ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення першої (авансової) частини страхового відшкодування направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2023 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.