печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1290/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Ємець Д.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Петренка Г.В. ,

представника відповідача - Шутова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Дельта Банк» адвоката Петренка Г.В. та представника відповідача Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб Шутова О.О. про скасування заходів забезпечення позову у справі 757/1290/23-ц за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним, скасування рішення та визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за відповідними кредитними договорами, вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду міста Києва була подана позовна заява ОСОБА_4 до АТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за відповідними кредитними договорами.

В обґрунтування позову позивач також вказує на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято очевидно протиправне Рішення № 994 від 08 грудня 2022 року, згідно якого було виставлено на продаж активи АТ «ДЕЛЬТА БАНК», лот №:GL16N021661 під назвою «Право вимоги за кредитним договором, що укладений з юридичною особою та майнові права за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, які перебувають в заставі Національного банку України, а саме: №599, №377-Ф , №378-Ф, №379-Ф, №601-Ф, №340-Ф, №380, №602-Ф, №1054-Ф».

Позивач стверджує, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виставлено на продаж активи, які юридично не існують, оскільки Кредитні договори №377-Ф , №378-Ф, №379-Ф, №601-Ф, №340-Ф, №380, №602-Ф, №1054-Ф були визнані недійсними в судовому порядку.

Крім цього, позивач в якості підстави позову вказує на відсутність обов`язкової інформації в публічному паспорті активу, а саме інформації щодо стану претензійно-позовної роботи та роботи по стягненню заборгованості, а також відсутня будь-яка згадка про недійсність кредитних договорів, за якими здійснюється продаж майнових прав.

Позивачем також подана заява про забезпечення позову, відповідно до якої останній просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони АТ «Дельта Банк» вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення) в будь-який спосіб права вимоги (або будь-якої їх частини), а також будь-які інші права за відповідними кредитними договорами, а також заборонити вчиняти будь-які дії з проведення та оформлення результатів торгів щодо продажу таких прав.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що на даний момент АТ «Дельта Банк» вчиняються дії щодо реалізації продажу юридично неіснуючих прав вимог за недійсними кредитними договорами на користь третіх осіб. На підтвердження даних обставин, позивач вказує, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №994 від 08 грудня 2022 року про затвердження умов продажу активів, а саме права вимоги за Кредитними договорами, які є недійсними.

13.01.2023 року ухвалою суду було задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони АТ «Дельта Банк» вчиняти будь-які дії щодо продажу права вимоги, майнові права або будь-які інші права за відповідними кредитними договорами, а також заборонено проводити торги (аукціон) з продажу таких прав.

16.01.2023 та 17.01.2023 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та АТ «Дельта Банк», звернулись до суду із клопотаннями про скасування заходів забезпечення позову в порядку статті 158 ЦПК України, обґрунтовуючи тим, що при вжитті заходів забезпечення позову судом було порушено норми процесуального права, а саме ч. 6, 8 ст. 150 ЦПК України, в яких міститься заборона на вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також порушення п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

23.01.2023 позивачем були подані заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи тим, що обмеження, встановлені ч. 6, 8 ст. 150 ЦПК України не застосовуються у даному випадку, обтяжень на майно банку не було застосовано, оскільки будь-які майнові права не можуть існувати за недійсними кредитними договорами. Крім цього, зазначається, що порушення норм процесуального права, на думку заявників, мають розглядатись в порядку апеляційного провадження, а не в порядку статті 158 ЦПК України, оскільки жодних нових обставин заявники не навели.

Суд, вивчивши подані заяви про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши пояснення сторін, дійшов висновку, що заяви про скасування заходів забезпечення позову не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

В якості підстав для скасування заходів забезпечення заявниками заявлено виключно незгоду із процесуальним рішенням та порушення, на їх думку, норм процесуального права при прийнятті ухвали про забезпечення позову, при цьому не було наведено про зміну обставин, що зумовили застосування заходів забезпечення.

Приймаючи ухвалу про забезпечення позову судом було встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року по справі №757/61632/16-ц, яка набрала законної сили, визнано недійсними Кредитні договори №602-Ф від 31.05.2006 року, №601-Ф від 31.05.2006 року, №1054 від 24.12.2007 року, №340-Ф від 08.06.2005 року, №380-Ф від 27.07.2005 року, №379-Ф від 27.07.2005 року, №377-Ф від 27.07.2005 року, №378-Ф від 08.06.2005 року.

Також судом було встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 16 вересня 2020 року у справі № 910/14604/18 за позовом АТ «Дельта Банк» до ТОВ «Кавицький» було відмовлено в стягненні тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, а також встановлено, що заборгованість за проценти за користування кредитними коштами є відсутньою.

АТ «Дельта Банк» та Фондом гарантування вкладів не було спростовано вказані обставини, як і не було надано обґрунтування підстав не зазначення цієї інформації в публічному паспорті активу. Також не було надано обґрунтування зазначення у публічному паспорті активу даних про можливість стягнення тіла та процентів по кредиту за умови недійсних кредитних договорів.

Відповідно до ч. 6 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Вказані заходи забезпечення не встановлюють будь-яких заборон Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його посадовим особам, адже заборона пропонується до застосування лише до АТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим ч. 6 ст. 150 ЦПК України не застосовується у даному випадку. Крім того, заборона здійснення продажу АТ «Дельта Банк» стосується не активів, які йому належать, а юридично неіснуючих прав вимог, володільцем яких не є АТ «Дельта Банк».

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. Застосування двосторонньої реституції за недійсним договором є способом захисту, а не майном, яке може бути продане або відчужене будь -якій третій особі.

Про неможливість продажу способів захисту неодноразово вказував Верховний Суд у своїх Постановах від 22 листопада 2022 року у справі № 910/20769/20, від 13.04.2021 року у справі № 910/11702/18; від 25.10.2022 року у справі № 914/2804/20; від 06.12.2021 року у справі № 904/3667/20.

Пункт 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює заборону на накладення обтяжень на майно банку.

Враховуючи, що АТ «Дельта Банк» не має майнових прав за недійсними кредитними договорами, заходи забезпечення не встановлюють обтяжень на майно банку.

Згідно з ч. 8 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач не є власником або кредитором АТ «Дельта Банк», у зв`язку з цим ч. 8 ст. 150 ЦПК України не підлягає застосуванню.

З урахуванням даних обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотань про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-20, 158 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача Акціонерного товариства «Дельта Банк» адвоката Петренка Г.В. та представника відповідача Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб Шутова О.О. про скасування заходів забезпечення позову у справі 757/1290/23-ц за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним, скасування рішення та визнання відсутнім права на стягнення заборгованості за відповідними кредитними договорами, вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24.01.2023.

СуддяТ.Г. Ільєва