Справа № 495/2174/23
Номер провадження 2/495/1751/2023
07 квітня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Савицького С.І.
при секретарі Гасанзаде М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 36 цивільну справу № 495/2174/23 у м. Білгород-Дністровському за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Мологівської сільськї ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -
06.03.2023 року позивачі ОСОБА_1 в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Мологівської сільськї ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, згідно якої позивач просить:
в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за нею ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , який в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.
Позивачі вказують, що відповідно до заповіту ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Тітовой Т.С., 04.08.1998 року за реєстровим ААО № 951712, спадкодавець ОСОБА_3 заповіла позивачу житловий будинок, що розташований на території Мологівської сільської ради, за адресою АДРЕСА_1 . До суду подається оригінал заповіту.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Суду надається копія свідоцтва про смерть, оригінал знаходиться у позивача.
За життя спадкодавцю ОСОБА_3 належав вищевказаний житловий будинок на підставі запису по господарської книги № 12 за 2016-2020 роки по селу Випасне, Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що підтверджується довідкою № 1154 від 18.08.2022 року виданою виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області.
На протязі життя позивач підтримувала із спадкодавцем тісні дружні стосунки, надавали матеріальну допомогу на лікування, ремонт будинку. Вказані обставини і стали підставою укладення заповіту на позивача. Після смерті ОСОБА_3 позивач продовжував проживати у вказаному будинку, робити ремонти, сплачувати комунальні послуги.
На звернення позивача до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, приватний нотаріус повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок немає можливості, у зв`язку з тим, що право власності за життя за померлою не було зареєстроване належним чином у відповідних органах державної реєстрації. Для визнання права власності за померлою та за спадкоємцем на вказаний житловий будинок Вам необхідно звернутись до суду. До суду подається відповідь про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.03.2023 року відкрито провадження по справі № 495/2174/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Мологівської сільськї ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування.
У судове засідання позивач не з`явилась, але представник позивача надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують.
Представник відповідача Мологівської сільськї ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд справи у його відсутність.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 ЦПК України, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Відповідно до заповіту ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Тітовой Т.С., 04.08.1998 року за реєстровим ААО № 951712, спадкодавець ОСОБА_3 заповіла позивачу житловий будинок, що розташований на території Мологівської сільської ради, за адресою АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавцю ОСОБА_3 належав вищевказаний житловий будинок на підставі запису по господарської книги № 12 за 2016-2020 роки по селу Випасне, Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що підтверджується довідкою № 1154 від 18.08.2022 року виданою виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області.
На протязі життя позивач підтримувала із спадкодавцем тісні дружні стосунки, надавали матеріальну допомогу на лікування, ремонт будинку. Вказані обставини і стали підставою укладення заповіту на позивача. Після смерті ОСОБА_3 позивач продовжувала проживати у вказаному будинку, робити ремонти, сплачувати комунальні послуги.
На звернення позивача до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, приватний нотаріус повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок немає можливості, у зв`язку з тим, що право власності за життя за померлою не було зареєстроване належним чином у відповідних органах державної реєстрації.
Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.
Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Позивачі фактично прийняли спадщину після померлої, користуються спадковим майном, здійснюють всі платежі.
При зверненні до нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується листом від 09.11.2021 року №1166/02-14.
Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що право власності за життя за померлою не було зареєстроване належним чином у відповідних органах державної реєстрації, що і стало причиною неможливості оформлення спадкових документів на житловий будинок згідно заповіту після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) в фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно, ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом задоволення цивільного позову та визнання права власності на житловий будинок.
Керуючись ст.ст. 8, 11, 1216, 1218, 1220, 1225, 1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 19, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_2 до Мологівської сільськї ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , який в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.І. Савицький