Номер провадження: 22-ц/813/4969/23
Справа № 493/1516/22
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Орловська Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі суддів :

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Пузанової Л.В.

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик», від імені якого діє адвокат Танірвердієв Асим Довлат-огли, на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Товариство о обмеженою відповідальність «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» (далі - ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА») звернулося до суду із вказаним вище позовом, в якому просило суд:

- визнати недійсним договір оренди землі б/н від 19.08.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик» (далі ПП «Левчик») щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, право оренди якої зареєстровано державним реєстратором Новак С.П. Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі прийнятого ним рішення індексний номер 64629284 від 29.08.2022 року (номер запису про інше речове право запис про інше речове право 47710217 від 24.08.2022 року);

- скасувати державну реєстрацію права оренди ПП «Левчик» земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, проведену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди землі б/н від 19.08.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» та припинити право оренди ПП «Левчик» на вказану вище земельну ділянку;

- визнати за ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» право оренди земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082 на підставі договору оренди землі б/н від 15.03.2007 року, що укладений між ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» та ОСОБА_1 .

17.01.2023 року ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам та будь-яким іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082.

Вказана заява обґрунтована тим, що 19.08.2022 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, а державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права оренди ПП «Левчик» на зазначену земельну ділянку. З інформаційної довідки вбачається, що ПП «Левчик» щороку оформлює договори оренди землі щодо земельної ділянки, яка раніше була передана в оренду позивачу.

Враховуючи, що право оренди ПП «Левчик» на спірну земельну ділянку є предметом спору у даній справі, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав, тому позивач просив суд забезпечити позов у визначений ним спосіб.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року заяву ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082.

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082.

В апеляційній скарзі ПП «Левчик», від імені якого діє адвокат Танірвердієв Асим Довлат-огли, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ухвала суду не містить будь-яких обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Право оренди скаржника на підставі відповідного договору оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому враховуючи положення Закону України «Про оренду землі», ПП «Левчик» наділений правами орендаря, в тому числі на користування земельною ділянкою. Крім того, чинним законодавством передбачена можливість звернення позивача до суду з іншим позовом про відшкодування матеріальних збитків (упущеної вигоди) у випадку задоволення його вимог у даній справі і використання скаржником спірної земельної ділянки.

Скаржник звертає увагу, що предметом позову є визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права оренди. Таким чином, за наслідками розгляду даної справи рішення суду першої інстанції не підлягатиме примусовому виконанню, а отже вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» просить не брати до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі та залишити ухвалу суду без змін. Зазначає, що заходи забезпечення позову застосовані з метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Просить розглядати справу у відсутності сторони позивача.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ПП «Левчик» адвоката Танірвердієва Асим Довлат-огли надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки згідно ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши на основі встановлених фактів і обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також із змісту заявлених позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з приводу права користування (оренди) земельною ділянкою, щодо якої позивач просить застосувати забезпечувальні заходи. Позивачем оскаржується дійсність договору оренди землі б/н від 19.08.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, а також зареєстроване на підставі цього договору право оренди ПП «Левчик».

З огляду на викладені обставини, якими ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» обґрунтовує свої позовні вимоги, його звернення до суду направлено на відновлення порушеного та невизнаного, на думку позивача, права орендаря на поновлення договору оренди землі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновком суду першої інстанції про те, що реалізація власником чи землекористувачем права розпорядження спірною земельною ділянкою до вирішення судом спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення заявлених ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» вимог з точки зору відновлення усіх прав орендаря.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, а також заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо вказаної вище земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального права, оскільки зважаючи на предмет позову, в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову судом першої інстанції є доцільним.

Разом з тим суд зазначає, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17).

З огляду на викладене, в частині забезпечення позову шляхом заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою.

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги особливість режиму використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не пересвідчився і не встановив: чи використовуються спірні земельні ділянки на теперішній час для вирощування сільськогосподарських культур, чи не буде обраний захід забезпечення позову фактичним втручанням в господарську діяльність та чи не спричинить така заборона негативні наслідки (наприклад, втрату чи знищення врожаю, чи інших доходів, які могли бути отримані від збору врожаю чи іншого обробітку землі тощо).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб і з заявлених підстав, оскільки заборона користуватися спірною земельною ділянкою не тільки позбавляє підприємство на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою був укладений договір оренди земельної ділянки, який на час постановлення оскаржуваної ухвали є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

З урахуванням встановлених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року скасувати в частині заборони Приватному підприємству «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082 та ухвалити нове судове рішення про відмову у застосуванні вказаного заходу забезпечення позову. В решті ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик», від імені якого діє адвокат Танірвердієв Асим Довлат-огли, задовольнити частково.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 18 січня 2023 року скасувати в частині заборони Приватному підприємству «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0082, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у застосуванні вказаного заходу забезпечення позову.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Головуюча: ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ Л.В.Пузанова