Номер провадження: 22-ц/813/4173/23
Справа № 522/1570/22
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Склярська І. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Склярської І.В.,

суддів: Базіль Л.В., Семиженка Г.В.,

секретар Куріньова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2021 року у складі судді Ярема Х.С., у справі за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходу забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

21 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про вжиття заходу забезпечення позову до подання позовної заяви , в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування від 17.06.2020, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 . Після смерті матері заявник не може вступити у спадщину (спірну квартиру), так як за ОСОБА_3 рішенням суду від 13.11.2018 було визнано право власності на 1/2 частину квартири. Згодом це рішення суду скасовано постановою Одеського апеляційного суду. Проте за час розгляду справи ОСОБА_3 на підставі договору дарування відчужив 1/2 частину спірної квартири ОСОБА_4 . Таким чином, заявник позбавлена можливості скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири, так як вона на даний час належить ОСОБА_4 . З метою уникнення подальшого переоформлення права власності, просить накласти арешт на квартиру. Тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернеться до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви задоволено. Суд постановив:

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 25.01.2022 скасувати.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі апелянт, посилається на порушення судом норм процесуального права, які полягають у тому, що надані заявницею документи, як докази, на обґрунтування своїх вимог не засвідчені належним чином, та в неї не можуть бути в наявності оригінали договорів дарування на які вона посилається, а клопотання про забезпечення позову нею не заявлялося.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рух справи

02.12.2022 ухвалою апеляційного суду відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали справи.

09.12.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

12.12.2022 ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду на 09 січня 2023 року. Внаслідок відсутності складу колегії, розгляд справи відкладено до 16 січня 2023 року.

2.Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача,-----, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Процесуальний закон передбачає право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення самого позову має особливості правового механізму регулювання.

Так, зокрема, частиною четвертою статті 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Указане зумовлене тим, що у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

З матеріалів справи вбачатися, що 21.01.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 посилалася на те, що вона має намір пред`явити позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т.А. про визнання недійсним договору дарування на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Також з ЄДРСР вбачається, 07.02.2022 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна про визнання договорів недійсними, припинення державної реєстрації права власності та виселення, яка ухвалою суду першої інстанції від 09.02.2022 залишена без руху.

Ухвалою суду першої інстанції від 21.09.2022 позовна заява ОСОБА_2 прийнята та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна про визнання договорів дарування недійсними, припинення державної реєстрації права власності та виселення та призначено до підготовчого засідання на 29.11.2022 022 року.

З наведеної ухвали вбачається, що позивачка просить:

- визнати недійсним договір дарування від 17.06.2020 на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. з моменту укладення;

- визнати недійсним договір дарування від 31.01.2022 на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. з моменту укладення;

- припинити державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

- виселити всіх осіб, які проживають з ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_1 .

Необхідність застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею після смерті своєї матері ОСОБА_7 , якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку перейшло ОСОБА_8 за судовим рішенням, яке було скасовано внаслідок його перегляду судом касаційної та апеляційної інстанції. Проте, 1/2 частини квартири, яка в цілому є об`єктом спадкування, ОСОБА_8 відчужив, що унеможливлює належне оформлення її прав власника, як спадкоємця на вказану квартиру.

Ураховуючи, що зазначене вище нерухоме майно є предметом спору, відносно нього здійснено ряд правочинів щодо відчуження 1/2 частини квартири, тому невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення та порушить право на ефективний захист.

Колегія суддів наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Перевіривши викладені заявником обставини, виходячи з положень статті 151 ЦПК України, суд першої інстанції вважав їх достатніми для обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, вид забезпечення позову є співмірним з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу (в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, між сторонами існує спір стосовно 1/2 частини квартири, можливо зробити обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, а такий вид забезпечення як накладення арешту на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Предметом позову у зазначеній справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. У разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню.

Разом із тим, у цій справі між сторонами виник спір щодо правомірності набуття відповідачами права власності на частину квартири, яка за посиланням заявниці належать їй як спадкоємиці після смерти її матері, яка була власницею всієї квартири, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, шляхом унеможливлення наступного перепродажу 1/2 частини квартири, колегія суддів судів вважає що суд обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, при цьому помилившись у об`ємі частини майна на яке накладається арешт, враховуючи, що позивачем порушено питання щодо недійсності договорів дарування 1/ 2 частини квартири.

Крім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанцій не враховано, що заявницею не надані належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, а тому безпідставно накладено арешт на квартиру не ґрунтуються на нормах процесуального закону щодо забезпечення позову, оскільки судом першої інстанції оцінка доказів, як належних та допустимих , на стадії забезпечення позову

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину нерухомого майна, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови

Повний текст постанови складений 20 січня 2023 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.В. Базіль

Г.В. Семиженко