Номер провадження: 22-ц/813/2528/23
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою адвоката Доніної Людмили Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеса від 14 грудня 2021 року по справі за позовом Обслуговуючого кооператива «МЖСТ «ДОМ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59Д», про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2020 року позивач ОК «МЖСТ ДОМ» звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-комунальні послуги в сумі 9940 гривень 07 копійок, яка складається з: заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 31.03.2017 по 30.03.2018 у розмірі 1488 гривень 47 копійок; заборгованості за послуги з опалення з 31.03.2017 по 30.03.2018 у розмірі 6169 гривень 46 копійок; інфляційних втрат на суму заборгованості станом на 27.12.2019 включно в сумі 1032 гривні 63 копійки; трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості станом на 27.12.2019 включно в сумі 1249 гривень 51 копійка, з посиланням на те, що відповідачем не здійснюється оплата із утримання та обслуговування будинку (т. 1, а.с. 1-33).

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 14 грудня 2021 року позовні вимоги вирішено задовольнити частково. А саме суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 9940 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок) гривень 07 (сім) копійок, яка складається з: заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 31.03.2017 по 06.03.2018 у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 47 (сорок сім) копійок; заборгованості за послуги з опалення з 31.03.2017 по 06.03.2018 у розмірі 6169 (шість тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 46 (сорок шість) копійок; інфляційних втрат на суму заборгованості станом на 27.12.2019 включно в сумі 1032 (одна тисяча тридцять дві) гривні 63 (шістдесят три) копійки; трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості станом на 27.12.2019 включно в сумі 1249 (одна тисяча двісті сорок дев`ять) гривень 51 (п`ятдесят одна) копійка. Стягнути з ОСОБА_1 користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок (т. 3, а.с. 24-30).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Доніна Людмила Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції ухвалив рішення всупереч правовим позиціям Верховного Суду, викладених в постановах від 06.03.2018 по справі № 753/18154/15 та від 15.02.2018 по справі № 753/8388/16, та як наслідок судом порушена ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою споживачу надано право на розірвання договору у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника. Апелянт також стверджує, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що після передання будинку на баланс об`єднанню співвласників у обслуговуючому кооперативі залишилась заборгованість за отримане опалення та у зазначену заборгованість також була виставлена інфляційна складова за несвоєчасність розрахунку. Разом з тим, на думку апелянта, судом не враховано, що згідно рішення господарського суду від 03.04.2017 по справі № 916/3484/16 обставин, які у відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказуванню, після реєстрації 22.06.2016 ОСББ «Вільямса 59Д» у позивача виникло зобов`язання у тримісячний строк здійснити передачу будинку на баланс об`єднання співвласників та відповідно порушення позивачем зазначених вимог свідчить про те, що надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території здійснювалось кооперативом всупереч діючого законодавства, на власний розсуд та ризик, що не може розцінюватись судом як належне виконання послуг, котрих потребують споживачі. Апелянт також зазначає, що як власник квартири в багатоквартирному будинку, сплачує частку співвласника у загальному обсязі внесків і платежів встановлену пропорційно до загальної площі власної квартири на рахунок об`єднання, визначеної відповідно рішеннями Загальних зборів співвласників (т. 3, а.с. 34-45).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджених до апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що:

докази на підтвердження того, що надання послуг до березня 2018 року включно здійснювалось іншим суб`єктом відповідачем до суду не наддавались;

фактичне надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території позивачем та їх споживання відповідачем, підтверджується договорами, які укладені між ОК «МЖСТ ДОМ» та постачальниками комунальних послуг та іншими контрагентами;

після набрання законної сили рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/3484/16, а саме з 26.10.2017 та до складення 06.03.2018 актів прийому-передачі житлового комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 59-Д, вказаний житловий комплекс перебував на балансі ОК «МЖСТ ДОМ», оплата наданих послуг з житлово-комунальних послуг за період з 31.03.2017 по 06.03.2018 року повинна здійснюватися на рахунок позивача.

Апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Нормативно правова база

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду

На підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу Молодіжного житлово-будівельного товариства «ДОМ» на баланс ОК «МЖСТ ДОМ» був переданий житловий комплекс за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 11-12).

Як вбачається з матеріалів справи, ОК «МЖСТ ДОМ» за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом та надавало житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане не оспорювалось сторонами в процесі розгляду справи.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 217477085 від 23.07.2020 року (т.1, а.с.25-26).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року, справа № 916/3484/16 зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом з документацію: 1) щодо технічного стану об`єкта, у тому числі: план земельної ділянки з усіма будинками та спорудами, що на ній розташовані, виготовлений відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 N 56, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за N 393/2833 та рішенням про відведення земельної ділянки під забудову; технічні паспорти на житловий будинок та паспорт земельної ділянки; проектно-кошторисну документацію та виконавчі креслення на кожний будинок та споруду об`єкта, щодо підключення об`єкту до мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; акт технічного стану об`єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо; виконавчі креслення контурів заземлення (для споруд, які мають заземлення); проектно-кошторисну документацію на котельню, технічні паспорти котельні та котельного господарства, котлові книги та книги обліку розходу газу, води, електроенергії, акти виконання робіт з обслуговування та ремонту обладнання котельні, виконавчі креслення підключення котельні до мереж централізованого постачання холодної та водовідведення, газо- та електропостачання, тощо; паспорти ліфтового господарства; кошториси, описи робіт з поточного та капітального ремонту; акти технічного огляду; журнали заявок мешканців об`єкта; протоколи виміру опору ізоляції електромереж;- протоколи огляду системи вентиляції; 2) щодо бухгалтерського обліку та передбаченої законодавством звітності за об`єктом; - обліку мешканців об`єкта, а також власників, співвласників окремих приміщень об`єкта, які у ньому не мешкають; правовідносин попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, з юридичними або фізичними особами у сфері надання та оплати житлово-комунальних послуг, найму, оренди та користування приміщеннями об`єкта; планових заходів за попередній та на поточний роки, необхідних для утримання об`єкта відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та для збереження належного технічного стану будівельних елементів, конструкцій та мереж об`єкта (т. 1, а.с. 58-61).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 червня 2017 року рішення Господарського суду Одеської області від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2017 року вказану постанову Одеського апеляційного господарського суду залишено без змін.

Відповідно до акту приймання-передачі майна стягувачу від 06 березня 2018 року багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 передано з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса 59-Д» (т. 1, а.с. 13-14).

В матеріалах справи містяться договори, укладені ОК «МЖСТ ДОМ» з постачальниками комунальних послуг, в тому числі, для обслуговування будинку, в якому проживає відповідач, а також акти приймання-надання послуг на водопостачання від 30.11.2017 та від 31.03.2018, акти наданих послуг за вивезення ТВП від 31.03.2018, 28.02.2018 (т. 1, а.с. 15-21, 22, 24).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 року в справі № 916/2068/19 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСББ «Вільямса 59-К», ОСББ «Вільямса 59Д», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за первісним позовом ОК «МЖСТ «ДОМ» про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23, залишеного без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 року, встановлено, що 23.10.2017 між АТ НАК «Нафтогаз України» та ОК «МЖСТ ДОМ» укладено Договір № 8140/1718-ТЕ-23 (т. 1, а.с. 233-241б).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник (Позивач) зобов`язався поставити споживачеві (ОК «МЖСТ ДОМ») у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно із пунктами 2.1, 3.7 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтованим обсягом до 895 тис. куб. м., у тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): 100 тис. куб. м. - жовтень, 175 тис. куб. м. - листопад, 190 тис. куб. м. - грудень, 160 тис. куб. м. - січень, 150 тис. куб. м. - лютий, 120 тис. куб. м. - березень. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

АТ НАК «Нафтогаз України» та ОК «МЖСТ ДОМ» складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 2 086 083,44 грн, а саме: від 30.10.2017 за жовтень 2017 року на суму 99 025,82 грн; від 30.11.2017 за листопад 2017 року на суму 434 170,51 грн; від 31.12.2017 за грудень 2017 року на суму 488 077,85 грн; від 31.01.2018 за січень 2018 року на суму 563 435,45 грн; від 28.02.2018 за лютий 2018 року на суму 501 373,81 грн.

ОК «МЖСТ ДОМ» частково сплачено за поставлений газ у розмірі 489 025,83 грн, що підтверджується випискою Операцій за ОК «МЖСТ ДОМ».

Отже, заборгованість ОК «МЖСТ ДОМ» за Договором від 23.10.2017 року становила суму у розмірі 1 597 057,61 грн (2 086 083,44 - 489 025,83 = 1 597 057,61).

Як було вище зазначено рішенням Господарського суду Одеської області від 03.04.2017 у справі №916/3484/16, яке набрало законної сили 27.06.2017 та в подальшому було залишено без змін постановою ВГСУ від 26.10.2017, зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «Вільямса 59Д» багатоквартирний, житловий будинок, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59-Д, разом з документацією.

12.10.2018 між АТ НАК «Нафтогаз України» (Кредитор), ОК «МЖСТ ДОМ» (Первісний боржник) та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» (новий боржник) укладено Договір про переведення боргу № 7500/18-23/ТЕ на підставі статей 520-523 Цивільного кодексу України (т. 1, а.с. 68,131).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 цього Договору, за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 (Зобов`язання), укладений між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому Зобов`язанні та змінює Первісного боржника у Зобов`язанні. Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладення даного Договору дорівнює 838 057,59 грн.

Пунктами 3.1, 3.2 цього ж Договору передбачено, що до Нового боржника переходять обов`язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23. Новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у п. 2.1 статті 2 цього Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23.

Згідно із пунктом 4.1 Договору Новий боржник несе відповідальність за прострочення Зобов`язання у розмірах, передбачених Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23.

ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» виконали свої зобов`язання за договором № 7500/18-23/ТЕ від 12.10.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями:

№ 267 від 17.10.2018 на суму 200 000грн,

№ 273 від 18.10.2018 на суму 100 000 грн,

№ 257 від 16.10.2018 на суму 138 057,59 грн,

№ 263 від 17.10.2018 на суму 200 000 грн,

№ 232 від 01.03.2019 на суму 46 000 грн ,

№ 287 від 30.10.2018 на суму 95700 грн,

№ 289 від 05.11.2018 на суму 64 300 грн (т. 2, а.с. 150-159).

Всього було здійснено платежів на суму 844 057,59 грн. Отже, ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» сплатило свою частину заборгованості за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 №8140/1718-ТЕ-23 на підставі Договору про переведення боргу від 12.10.2018 №7500/18-23/ТЕ у повному обсязі.

Крім того, між ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» та АТ НАК «Нафтогаз України» 10.07.2018 був укладений Договір № 8283/18-23/ТЕ про переведення боргу за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» виконало свої зобов`язання за вказаним договором у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, борг ОК «МЖСТ ДОМ» перед АТ НАК «Нафтогаз України» за Договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 був розподілений наступним чином: ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» - 659 000,00 грн або 44,02 %, та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» - 838 057,59 грн або 55,98 % та сплачений в повному обсязі.

05.07.2018 між ОК «МЖСТ ДОМ» та ОСББ «Вільямса 59-Д» був укладений Договір про відступлення права вимоги №17/9/18, відповідно до якого ОК «МЖСТ ДОМ» відступило ОСББ «Вільямса 59-Д» право вимоги за спожиті житлово-комунальні послуги власниками (володільцями) квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , перелік яких визначений у Додатку №1 до даного Договору на загальну суму 899 115,91 грн (т. 1, а.с. 124).

В Додатку № 1 відомості щодо передання права вимоги до боржника ОСОБА_1 відсутні (т. 1, а.с. 125-128).

Отже, після набрання законної сили рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/3484/16, а саме з 26.10.2017 та до складення 06.03.2018 акту прийому-передачі житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний житловий комплекс перебував на балансі ОК «МЖСТ ДОМ», який здійснював надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинку.

Доказів того, що відповідачем сплачена заборгованість за надані ОК «МЖСТ ДОМ» послуги, що надавалися з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 31.10.2017 по 06.03.2018 та послуги з опалення, водопостачання та водовідведення за період з 31.10.2017 по 06.03.2018 матеріали справи не містять.

Факт користування житлово-комунальними послугами не оспорюється, докази на підтвердження того, що надання послуг в період з 31.10.2017 по 06.03.2018 здійснювалось іншим суб`єктом учасниками провадження до суду не надавались. З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 не сплачувала вартість спожитих житлово-комунальних послуг, які надавав в спірний період ОК «МЖСТ ДОМ», в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 9 940 грн, з якої заборгованість: за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 31.10.2017 по 30.03.2018 у розмірі 1 488 грн 47 коп., за послуги з опалення з 31.10.2017 по 30.03.2018 у розмірі 6 169 грн 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 1032 грн 63 коп., 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 1249 грн 51 коп.

З розрахунку заборгованості № 7/20 від 28.02.2020 року вбачається, що розрахунок фактично здійснений по 06.03.2018 (а не по 30.03.2018 як вказано в тексті), що також підтверджується сумами, вказаними в розрахунку.

Разом з тим, як було вище наведено, газ був поставлений на суму 2 086 083,44 грн. ОК «МЖСТ ДОМ» частково сплатив за поставлений газ у розмірі 489 025,83 грн (фактично за жовтень-листопад 2017 року відповідно до актів приймання-передачу природного газу). Іншу суму в розмірі 1 597 057,61 грн було сплачено ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» за договорами про переведення боргу від 10.07.2018 та 12.10.2018.

Оскільки за постачання газу за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року було сплачено ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д», то відповідно з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за сплату послуг з опалення (відповідно до розрахунку) з 31.10.2017 по 30.11.2017, а саме 1839,91 грн, 3% річних на вказану суму в розмірі 114,61 грн та інфляційних нарахувань в сумі 268,08 грн.

Оскільки до 06.03.2018 вказаний житловий комплекс перебував на балансі ОК «МЖСТ ДОМ», а тому оплата житлово-комунальних послуг з утримання прибудинкової території має відбуватися на користь позивача. Отже, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за сплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 31.10.2017 по 06.03.2018 в розмірі 1488,47 грн, 176,27 грн інфляційних нарахувань та 79,82 грн 3% річних.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги. Апеляційний суд звертає увагу на те, що КЦС ВС в постанові від 13.11.2019 в справі № 686/14833/15 зазначив, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При цьому, як вище зазначалось апеляційним судом, будь-які докази на підтвердження того, що надання послуг в період 31.10.2017 по 06.03.2018 здійснювалось іншим суб`єктом в матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянта на практику КЦС ВС відхиляються апеляційним судом, оскільки в наведених апелянтом справах предметом судового розгляду були інші обставини, відмінні від фактичних обставин даної справи.

Щодо відсутності ліцензії. Відповідно до ч. 2 ЗУ «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

За п. 3 ч. 1 цієї статті внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).

Згідно з п. 9 ч. 1 цієї ж статті колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону для забезпечення безпеки газопостачання та готовності внутрішньобудинкових систем газопостачання дво- або багатоквартирного будинку до надання послуг з розподілу та постачання природного газу співвласники такого будинку або за їхнім рішенням - управитель багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, інша уповноважена співвласниками особа мають укласти договір на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання багатоквартирного будинку з оператором газорозподільної системи або іншим суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами;

виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору;

постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

система автономного теплопостачання - внутрішньобудинкова система опалення, яка використовується для теплозабезпечення окремого багатоквартирного будинку;

система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання;

споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до п. 1.4 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 р. за № 1478/11758), чинного на час виникнення спірних правовідносин, система автономного теплопостачання будинку сукупність джерела теплової енергії потужністю до 1 Гкал/год; розміщується в межах цього будинку (частині будинку, надбудові чи прибудові до цього будинку), внутрішньобудинкових мереж і систем теплопостачання окремих приміщень.

Отже, власна будинкова котельня (у т.ч. дахова, вбудована, прибудована тощо) належить до систем автономного теплопостачання.

Правила користування тепловою енергією, які визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії, регулюються постановою КМУ «Про затвердження правил користування тепловою енергією» № 1198 від 03.10.1998.

ОК «МЖСТ ДОМ» до 06.03.2018 року надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинку, який був у нього на балансі і не будучи в розумінні Правил користування тепловою енергією, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року, теплопостачальною організацією, не здійснював продаж теплової енергії і тому не був зобов`язаним мати відповідну ліцензію.

Тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє частково апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та змінює оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні, апеляційний суд вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Доніної Людмили Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 14 грудня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (місцезнаходження: 65122, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Д; ; розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», код банку 380805) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 3967,67 грн, яка складається з:

заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 31.10.2017 по 06.03.2018 у розмірі 1488,47 грн;

заборгованості за послуги з опалення з 31.10.2017 по 30.11.2017 у розмірі 1839,91 грн;

інфляційних втрат на суму заборгованості станом на 27.12.2019 року включно в сумі 444,35 грн; трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості станом на 27.12.2019 року включно в сумі 194,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (місцезнаходження: 65122, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Д; ; розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», код банку 380805) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 838,9 грн та за подання апеляційної скарги 1258,36 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький