УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 р.

м.Харків

Справа № 639/2260/22

провадження 2/639/1424/22

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені в сумі 169 488,08 грн., інфляційних збитків-146056,02 грн., три відсотки річних у розмірі 19128,22 грн., а всього 334 672,32 грн., посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 05.11.2021 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 15.09.2019 р. заборгованість у розмірі 993200 грн. Оскільки відповідач не виконала рішення суду, позивач просить стягнути неустойку згідно ст. 611 ЦК України та за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та три відсотки річних від простроченої суми.

В судове засідання від сторін надійшла заява про укладення мирової угоди з метою врегулювання спору, а також мирова угода від 20.10.2022 р., за умовами якої ОСОБА_2 визнає заборгованість в сумі 334 672,32 грн. у вигляді штрафних санкцій, а також заборгованість за договором позики 1003132 грн. в рамках справи про стягнення боргу та в рахунок погашення заборгованості передає у власність стягувача квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі договору дарування від 12.08.2019 р. В свою чергу ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог, передає ОСОБА_2 оригінал виконавчого листа після перереєстрації на його ім`я зазначеної квартири. Сторони заявляють, що мировою угодою не порушуються права будь-яких відомих третіх осіб.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно, від заявника ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення судового засідання без їх присутності, подану мирову угоду підтримують. Аналогічна заява направлена ОСОБА_2 у особі представника ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч.5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

За приписами ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмету спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є закриття провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обовязків сторін.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Так, ч.5 ст.207ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1)умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Проаналізувавши подану сторонами мирову угоду від 20.10.2022 р ., суд прийшов до висновку, що у її затвердженні слід відмовити.

В провадженні Жовтневого районного суду м.Харкова перебуває цивільна справа за позовомОСОБА_5 до ОСОБА_2 , 3 особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шеметова О.В. про визнання недійсними договорів дарування квартири АДРЕСА_1 та нежитлового приміщення,

скасування державної реєстрації та визнання права власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_5 .

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 19.07.2021 р., в порядку забезпечення позову, накладено заборону на відчуження спірної квартири та нежитлового приміщення.

Крім того, вказана квартира була об`єктом продажу на електронних торгах в рамках виконавчого провадження з примусового стягнення із ОСОБА_2 заборгованості на користь іншої особи.

За інформацією виконавчих проваджень АСВП на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби перебувають виконавчі провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 коштів.

Виконавче провадження за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 боргу не відкривалось.

Подана сторонами до суду мирова угода не встановлює взаємних поступок сторін з приводу вирішення заявлених позовних вимог, а містить лише зобов`язання ОСОБА_2 передати в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду, яке набрало законної сили і виконується самостійно, та заборгованість за поданим позовом про стягнення штрафних санкцій, з позбавленням ОСОБА_2 права власності на квартиру, тобто за зобов`язаннями, які не входять до предмету позову.

Отже, при аналізі умов мирової угоди судом встановлено, що фактично предмет мирової угоди не співвідноситься із предметом позову, а умови мирової угоди виходять за межі заявлених позовних вимог.Крім того, суд вбачає приховану цивільно-правову угоду про відчуження майна боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед іншими кредиторами , уникнення виконання і недопущення звернення стягнення на майно боржника за іншими виконавчими провадженнями, зловживання правом і порушення майнових прав і інтересів стягувачів щодо належного виконання рішень суду про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 .

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

З наведених підстав, у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 207, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної 20 жовтня 2022 р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає,заперечення на нею можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ -