Справа № 352/1943/22
Провадження 2/352/127/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

у с т а н о в и в :

Позивачка 10.11.2022 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на малолітню дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн щомісячно.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2022 шлюб між ними розірвано. На даний час малолітній син проживає з нею в Чехії та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач лише двічі надавав кошти на утримання сина, зокрема, в травні та жовтні 2022 р., у жовтні це був подарунок на день народження сина. Відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Польща, працює водієм у компанії з перевезення «Petrix Group», отримує чималу зарплату та має можливість фінансово забезпечити дитину. Інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має. Вона працює у ТОВ «Work Today» у м. Прага на посаді помічника комірника, отримує заробітну плату в розмірі 17900 чеських крон щомісячно, що еквівалентно 27000 грн. Їй самій складно забезпечувати малолітнього сина, оскільки витрати на проживання і утримання сина є значними. Заявлена щомісячна сума аліментів у 15000 грн визначена нею, виходячи з потреб сина у житлі, повноцінному харчуванні, товарах першої необхідності, необхідності забезпечення сина відповідним одягом, взуттям, канцелярським приладдям для відвідування школи та інших розвиваючих закладів, а також періодичного лікування та оздоровлення для забезпечення його нормального фізичного та духовного розвитку.

Представник позивача адвокат Паньків В. Я. у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у наданому суду відзиві позов про стягнення аліментів не визнав, посилаючись на те, що він ніколи не ухилявся, не ухиляється і не ухилятиметься від утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він систематично і в значних розмірах переказував кошти на утримання сина, лише протягом останнього року він переказав позивачці 3550 євро, а саме: 07.12.2021 600 євро; 28.02.2022 600 євро; 03.03.2022 600 євро; 07.03.2022 500 євро; 09.05.2022 600 євро; 14.10.2022 500 євро; 01.12.2022 150 євро. Зазначив, що заявлений до стягнення розмір аліментів позивачка обґрунтовує також необхідністю додаткових витрат на дитину (розвитком здібностей дитини, витратами на лікування), що не мають стосунку до стягнення аліментів, а стягуються окремо в порядку ст. 185 СК України. Жодних доказів на підтвердження понесених витрат на сина позивачка не надала. Останній його переказ на 150 євро, що станом на 01.12.2022 еквівалентно 5688 грн, є вдвічі більшим за мінімальний рекомендований розмір аліментів на таку дитину, який склав 2833 грн. Крім того, просив врахувати, що позивачка вивезла їх сина за кордон, у невідомість, вирвавши його з безпечного, спокійного і стійкого середовища, де хлопчик постійно проживав, та перешкоджає йому як батькові спілкуватися із сином по телефону в достатньому обсязі.

Ухвалою від 11.11.2022 суд відкрив провадження в даній справі та призначив справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 14.12.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в даній справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що в шлюбі сторін позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-7).

Рішенням від 16.09.2022, яке набрало законної сили, Тисменицький районний суд Івано-Франківської області розірвав шлюб між сторонами (а.с.21-22). У вказаному рішенні суд не вирішив питання щодо залишення малолітньої дитини проживати з матір`ю, оскільки між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

Сторони разом не проживають. З початку червня 2022 р. позивачка з малолітнім сином проживають в Чеській Республіці, де позивачка офіційно працевлаштована. Відповідач проживає та працює в Республіці Польща.

Суд установив, що відповідач надавав кошти на сім`ю, в тому числі на утримання сина, переводячи через польський банк на картковий рахунок позивачки по 500-600 євро, починаючи з 07.12.2021 до 09.05.2022, що підтверджується наданими відповідачем засвідченими копіями закордонних переказів, належно перекладеними з польської на українську мову (а.с.54-63).

Після того, як позивачка з дитиною виїхала за межі України, відповідач 14.10.2022 перевів позивачці 500 євро, де у назві (призначенні) платежу конкретно вказано «для ОСОБА_3 » (а.с.64-65); цей платіж приурочений до дня народження хлопчика. Останній переказ коштів для сина в розмірі 150 євро відповідач зробив 01.12.2022 після звернення позивачки до суду з даним позовом (а.с.66-67).

Тобто, суд установив, що на даний час відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку.

Суд також зазначає, що позивачка не може бути позбавлена можливості реалізувати своє право як матері, з якою проживає малолітня дитина, на визначення судом конкретного розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення їх у примусовому порядку на підставі виданого судом згідно судового рішення виконавчого документа.

Суд наголошує, що наявність між сторонами судового спору щодо позбавлення матері батьківських прав та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину, яка на даний час проживає з матірю.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює працює у ТОВ «Work Today» у м. Прага (Чеська Республіка) на посаді помічника комірника, отримуючи заробітну плату в розмірі 17900 чеських крон щомісячно, що еквівалентно 27000 грн. (а.с.10-13); 2) задовільнийстан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює в Республіці Польща, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей та непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів.

Суд також ураховує, що відповідач, який не підтвердив свого офіційного працевлаштування та офіційного доходу в Польщі, має можливість сплачувати щомісячно по 150 євро аліментів на дитину, що підтверджується його останнім переказом від 01.12.2022. Крім того, відповідач у відзиві фактично погодився із розміром аліментів у сумі, що еквівалентна 150 євро.

З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 6200 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд зазначає, що вказаний розмір аліментів, виходячи з офіційного курсу євро станом на дату ухвалення даного рішення, що складає 39,55 грн (банківський курс коливається від 41,90 грн до 42,20 грн), фактично відповідає 147-156 євро.

Визначений судом розмір аліментів у 6200 грн більше як удвічі перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на таку дитину, який з 01.12.2022 склав 2833 грн.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому суд присуджує аліменти від дня предявлення позову, тобто з 10.11.2022. При цьому під час виконання судового рішення слід врахувати оплату відповідачем 01.12.2022 аліментів у розмірі 150 євро, що еквівалентно на вказану дату 5688 грн.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує звідповідача 992,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6200 (шість тисяч двісті) грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнення аліментів розпочати з 10 листопада 2022 року, врахувавши оплату 01.12.2022 аліментів у розмірі 5688 грн, і проводити до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 992 (девятсот девяносто дві) грн. 40 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 20.01.1023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ