Житомирський апеляційний суд
Справа №284/1169/22 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 45 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 284/1169/22 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Коваленко В.П.

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 25 червня 2017 року біля 12 год. 50 хв. в смт. Народичі по вул. Ярослава Мудрого біля домогосподарства № 278 ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які із тілесними ушкодженнями були доставлені до Народицької ЦРЛ, де від отриманих травм ОСОБА_5 помер. За наслідками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України слідчим Народицького відділення поліції в Житомирській області капітаном поліції Савчуком О.М. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. В ході досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України позивач визнана потерпілою в даному кримінальному провадженні. В подальшому ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просила стягнути на свою користь матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 12 492 грн, а також стягнути в якості моральної шкоди 1 000 000 грн та 19 000 витрат на надання професійної правничої допомоги. З метою забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2 та грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2023 заяву задоволено. З метою забезпечення позову накладено арешт на майно та грошові кошти на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не мала права звертатись до суду із позовною заявою у цивільному судочинстві та звертатись до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки у 2017 році, вона подала цивільний позов у кримінальному провадженні до Народицького районного суду Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на її користь матеріальної та моральної шкоди.

Вказує, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням вимог територіальної підсудності, про що свідчить ухвала Коростенського міськрайонного суду від 01 березня 2023 року про повернення цивільної справи № 284/1169/22 до Народицького районного суду Житомирської області.

Також зазначає, що у заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на спірну квартиру, проте у цій же заяві заявлена вимога не на спірну квартиру, а на майно та грошові кошти ОСОБА_2 .

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 просила суд накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_6 та грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача.

Відповідно до вимог частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог п. п. 1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Між тим, заявником не конкретизовано, на яке саме майно і на які саме кошти слід накласти арешт.

Враховуючи норми процесуального законодавства, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд зауважує, що в заяві про забезпечення позову не зазначено будь-яких відомостей щодо конкретного індивідуально визначеного майна та грошових коштів, що належить на праві власності саме відповідачу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем не зазначено конкретних даних щодо номерів банківських рахунків відповідача, назви відповідних установ, де вони відкриті, не надано доказів щодо наявного майна, яке належить відповідачу та не доведено факт того, що невжиття саме таких за обсягом заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів не аналізуються, оскільки вони не впливають на прийняте судом апеляційної інстанції судове рішення, а направлені до суду апеляційної інстанції виділені матеріали не містять доказів на підтвердження чи спростування доводів апеляційної скарги.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню та постановлення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 січня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.04.2023.

Головуючий

Судді