Справа № 515/1555/22
Провадження № 2/515/162/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Ковпака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в порядку спощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

27 рудня 2022 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ковпака О.В. зве- рнулася до суду з позовною заявою, в якій просила в порядку поділу спільного майна подру- жжя визнати за нею право власності на 1/4 частку нерухомого майна, посилаючись на насту- пні обставини.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.04.2004 р. ОСОБА_2 була виділена 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення Базар`янською сільсь- кою радою останньому видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку даного житло- вого будинку. 24 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Базар`яянській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий за- пис № 3. За час шлюбу, а саме 26.03.2012 р. відповідачем була придбана інша 1/2 частина спірного житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрова- ного в реєстрі за № 490, згоди про поділ якої не досягнуто. Отже, до купівлі іншої частки зазначеного житлового будинку, відповідачу до укладення шлюбу з нею належало право осо бистої власності на 1/2 частку у цьому будинку. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.11.2021 р. шлюб між ними було розірвано. Тому з метою захистити свої майнові права вона хоче провести поділ спільного майна та визнати за собою право вла- сності на 1/4 частину зазначеного житлового будинку, оскільки відповідач в майбутньому зможе його продати без її відома. Ніякої домовленості та договору між ними не укладалося з приводу придбаної частки житлового будинку, тому просила провести поділ сумісного май- на, та визнати за нею право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, а позовні вимоги задовольнити (а.с.40).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації сповіщався належним чином рекомендованим листом з повідомленням, до суду повернувся конверт із поміткою "адресат відсутній" (а.с.28). Тому його викликано до суду шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Татарбунарського районного суду на 13.02.2023 р. на 09 год. 40 хв. та на 28.02.2023 р. на 09.30 год., але він повторно до суду не з`явився, у відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не на- діслав.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопо- тання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 Ц ПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, пови- нна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З копій паспортів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.5, 6-7) вбачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач 18.06.1969 р., обидва в с.Тузли Татарбунарського району Одесь- кої області.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.04.2004 р. (копія на а.с.10-13) позов ОСОБА_3 про поділ сумісно нажитого майна було задоволено частково. Проведено поділ майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та виділено ОСОБА_2 1/2 час- тину житлового будинку АДРЕСА_1 .

А рішенням виконавчого комітету Базар`янської сільської ради № 41 від 18.09.2009 р. офо рмлено свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 (копія на а.с.14)..

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.8) підтверверджується, що 24.07. 2007 р. виконавчим комітетом Базар`янської сільської ради Татарбунарського району Одесь- кої області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що складено актовий запис № 3.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 а.с.9), ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін у справі народилася дочка ОСОБА_5 .

З копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області 26.03.2012 р. (а.с.15-17), слідує, що ОСОБА_6 передала у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність 1/2 частку житлового буди нку АДРЕСА_1 , дого- вір зареєстровано в реєстрі за № 490.

Витягом про державну реєстрацію прав за № 33714506, сформованим 04.04.2012 р. (а.с. 18) підтверджується, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 19.10.2009 р. та договору купівлі-продажу від 26.03.2012 р. Вказане також під- тверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових права на нерухоме ма йно та Реєстру прав власності на нерухоме майно …., сформованою 14.12.2022 р. (а.с.19).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.11.2021 р., ухвале- ним заочно ( копія на а.с.20) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано.

Вартість 1/4 частки спірного будинку з будівлями та спорудами складає 97188,44 грн., що видно із довідки про оціночну вартість об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 від 16.02.2023 р. (а.с.36-38).

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особи- стого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві сумісної власності.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК Украї- ни, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпо- ряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встано влено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поді- лу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підста- вою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної су- місної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не виз- начено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подруж- жя, закріплено у ст.69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної влас- ності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності прису- джується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України).

Як передбачено ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст.367, 370 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділе- не в натурі між співвласниками за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК та ст.372 ЦК України.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути по ділене між співвласниками за домовленістю між ними або у судовому порядку. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне зна чення (ст.70 СК України).

За загальним правилом (ч.2 ст.372 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України) частки подружжя у спільному майні є рівними.

Як зазначено в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застос- ування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, ви- знання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з по- дружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудже ння грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови зве- рнення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесе- ння на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповід- но до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального по- ділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що до шлюбу з позивачем у власності відповідача вже перебувала 1/2 частка згаданого нерухомого майна. В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними придбана інша 1/2 частка житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 , яка в силу ст.60 СК України, є об'- єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя у цій 1/2 частині спір- ного будинку є рівними. Отже, позивачу у спірномку житловому будинку має належати 1/4 частка, тоді як відповідачу 3/4 частки.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спіль- ного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/4 частку спірного неру- хомого майна підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині визнання за відповідачем права власності на 3/4 зазначеного нерухомого майна, то вони підлягають залишенню без розгляду з наступних пі- дстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без ро- згляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повно важень на ведення справи.

Відповідач не уповноважував позивача від його імені звертатитись до суду з заявою про визнання за ним права власності на 3/4 частини спірного житлового будинку, матеріали сп- рави не містять з цього приводу будь-яких розпоряджень відповідача щодо представництва його інтересів в суді позивачем. У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають за- лишенню без розгляду, а позов частковому задоволенню.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 63, 69, 70 СК України, ст.ст.368, 370, 392 ЦК України, ст. ст.76-82, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спі льного майна подружжя задовольнити.

Провести поділ житлового будинку АДРЕСА_1 ,, що належить на праві спільної часткової власності подружжю, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у співвідношенні, відповідно, 1/4 частка та 3/4 частки.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , права власності на 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , залити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йо- го проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної си ли після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного про- вадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного пе регляду.

Суддя Тимошенко С.В.