ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року місто Чернівці справа № 721/828/22

провадження №22-ц/822/94/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Петранюк Ю.Т.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стадник Ігор Петрович на заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді першої інстанції Стефанко У.Д.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітній дітей із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

Посилалася на те, що 03 вересня 2010 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який 27 серпня 2014 року рішенням Путильського районного суду Чернівецької області розірвано.

З 2017 року сторони відновили подружні стосунки і проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу до кінця квітня 2022 року.

У зареєстрованому шлюбі та під час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що до 2017 року відповідач на виконання рішення суду сплачував аліменти. У зв`язку із фактичним відновленням шлюбних відносин з відповідачем із 2017 року до кінця квітня 2022 року позивачка відкликала виконавчий лист, відповідач за цей період часу аліменти надавав добровільно.

В кінці квітня 2022 року відповідач виїхав на заробітки за кордон і відтоді аліменти сплачує нерегулярно.

Зазначає, що від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались, а тому розмір аліментів на утримання дітей в розмірі по 600 грн. у даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Рівень витрат на дітей постійно зростає, діти потребують значних витрат, які позивачка не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти, що позбавляє її можливості у повній мірі забезпечити дітей необхідним одягом, продуктами харчування, лікуванням, сплачувати комунальні послуги, шкільними предметами, підручниками, канцелярськими виробами. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. За станом здоров`я здатний забезпечити належне утримання дітей.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року, із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття, а на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 із дня пред`явлення позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стадник І.П. в апеляційній скарзі просить рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити повністю.

Посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказала, що як фактичний так і законодавчий прожитковий мінімум для дитини відповідного віку значно зріс, збільшилась вартість у забезпеченні дітей необхідними товарами.

Вважає висновок суду першої інстанції про не доведення покращення матеріального стану платника не може бути самостійною підставою для відмови в позові, оскільки з`ясуванню підлягає ще матеріальний стан отримувача аліментів, зміни у законодавстві та збільшення вартості рівня життя. Суд першої інстанції не врахував, що виховання дітей одним із батьків при рості цін покладає додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, а також не врахував що після ухвалення попереднього рішення змінився вік дітей та мінімальний розмір аліментів і розмір аліментів стягнутих за рішенням суду в сумі по 600 грн. на одну дитину не відповідає таким вимогам закону.

Зазначала, що суд першої інстанції не врахував, що кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків з ким проживає дитина.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Шикун О.Є. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Вказав, що державний виконавець при стягненні аліментів визначає мінімальний розмір аліментів з урахуванням ст.182 СК України, а тому виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, однак не менше мінімального гарантованого розміру. Вважає збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення рішення про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки цей розмір встановлено законом.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 рішення суду оскаржила в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а в частині задоволення позову про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) з відповідача, позивач не оскаржувала.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга містить доводи тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то в іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи під час спільного проживання в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (а.с.6, 7, 8).

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року розірвано шлюб між сторонами. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно до їх повноліття, аліменти присуджено стягувати з 09 липня 2014 року (а.с.5).

З довідок № 379 від 06.06.2022 року та № 682 від 30.08.2022 року, виданих виконавчим комітетом Путильської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , неповнолітні діти знаходяться на її утриманні (а.с.9, 10).

Згідно інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу 553, встановлено, що у ОСОБА_2 є у власності земельна ділянка площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:001:0650 (а.с.16-17).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України № 0, вбачається, що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України (а.с.23).

Згідно листів Путильського та Вижницького відділів державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області №23.2-18-8478 від 31 жовтня 2022 року та №23.1-18/30493 від 27 жовтня 2022 року вбачається, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на виконанні у цих відділах не перебувають (а.с.30, 31).

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині зміни способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яких доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача чи позивача позовна заява та додані до неї документи не містять, позивачкою не доведені підстави для збільшення аліментів на утримання дітей та немає доказів що від часу призначення аліментів змінились обставини, за якими вони призначались.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для повного утримання дітей. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2014 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2011 року народження та ОСОБА_4 , 2012 року народження у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно до їх повноліття, аліменти присуджено стягувати з 09 липня 2014 року.

У 2018 році у сторін народилася третя дитина ОСОБА_5 .

З позовних вимог вбачається, що позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми на стягнення у частці від заробітку (доходу) батька дитини, і просить стягнути аліменти вже на трьох дітей в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи даний позов, позивачка вказувала, що від часу призначення аліментів змінились обставини за якими вони призначались, а тому призначений рішенням суду розмір аліментів на даний час є недостатнім.

Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

При цьому поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу належало доводити передусім зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів, а саме наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, вимоги ґрунтувалися на недопустимих у доказуванні припущеннях.

Зокрема, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дітей не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Крім цього, слід вказати що після винесення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, витрати відповідача зросли у зв`язку з необхідністю утримувати третю дитину, таким чином не може йти мова про покращення матеріального становища відповідача.

Доводи апелянта щодо наявності у неї значних витрат на утримання дітей, пов`язаних з придбанням їжі, одягу та інше, а також те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину виріс порівняно із роком в якому ухвалювалось рішення про збільшення розміру аліментів, судова колегія відхиляє, оскільки самі по собі ці обставини без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Слід вказати, що самі лише посилання на те, що розмір аліментів визначений судом у рішенні від 27 серпня 2014 року є меншим ніж прожитковий мінімум, не може слугувати підставою для задоволення позову виходячи на наступного.

Законом України від 03 липня 2018 №2475-VIII частину першу .nsf/link1/an_658/ed_2019_05_15/pravo1/T161404.html?pravo=1#658" title="Про виконавче провадження; нормативно-правовий акт № 1404-VIII від 02.06.2016">статті 71 ЗУ "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином колегія суддів зазначає, що законодавством передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі, не нижче мінімально гарантованого, передбаченого СК України, при наявності постановленого раніше судового рішення про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, доводи апелянта зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, а тому оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року, залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Стадник Ігор Петрович залишити без задоволення.

Заочне рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н.Лисак

І.М. Литвинюк