Справа № 337/3868/22
Провадження № 2/337/103/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

за участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів за минулий час,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вказавши, у тому числі, що 24.09.2011 року було укладено шлюб, актовий запис № 1059.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2021 року у справі № 337/358/21 з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання їх сина у розмірі А частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, починаючи з 29.01.2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же час, звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 власноруч засвідчив, що подружні відносини з ОСОБА_1 припинені з 2018 року. З того ж часу він не бере участі у спільних сімейних справах та витратах на дитину.

Позивач стверджує, що з 2018 року спільна дитина сторін перебуває на її повному утриманні і відповідач добровільно жодної матеріальної допомоги їй не надавав аж до тих пір, доки не з`явилось відповідне судове рішення про примусове стягнення з нього аліментів. Проте, це рішення мало виконавчий припис лише починаючи з 29.01.2021 року.

Виконуючи вимоги досудової процедури, позивач неодноразово зверталась до відповідача за вирішенням цього питання мирним шляхом, але останній категорично відмовився це обговорювати.

Відтак, ефективно захистити право дитини на солідарне матеріальне забезпечення з боку обох батьків можна лише за допомогою судово-процесуальної форми захисту права.

Позивач констатує, що у разі, якщо вона не звернеться до суду, буде порушено право її неповнолітньої дитини на мирне володіння своїм майном (стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а також її власне право на рівноправність кожного з подружжя (стаття 5 Сьомого Протоколу до Конвенції), а інший ефективний спосіб захисту права, окрім судового, в порядку цивільного судочинства, у даному випадку є неприйнятним.

Отже, скористання позивачкою своїм правом, передбаченим статтею 6 Конвенції є у даному випадку неминучим та єдино виправданим заходом.

Судовий наказ Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2021 року не може тлумачитись ні сторонами, ні судом як належний виконавчий документ, за яким виконавець міг би свавільно, на власний розсуд, без належного рішення компетентного суду, стягувати з відповідача аліменти за минулий час, оскільки така дискреція є свавільною та безсумнівно суперечить принципу верховенства права.

Очевидною, хоча і доволі дуальною, є природа самого позову та права позивача на звернення з таким позовом. З одного боку, відповідач, ухиляючись від обов`язку утримувати дитину за період з 2018 по 29.01.2021 року, безсумнівно порушує її право на мирне володіння майном, позаяк грошові кошти, присуджені судом або належні дитині відповідно до приписів національного законодавства, є її майном у розумінні статті 1 Першого протоколу. Проте, за браком процесуальної дієздатності, позивачем у такій справі є той з батьків, з яким проживає дитина. З іншого боку, та сама бездіяльність відповідача створює непропорційний дисбаланс у обов`язках між батьком та матір`ю дитини не на користь останньої (у даному випадку), що є порушенням статті 5 Сьомого протоколу, яке позивачка, як повнолітня дієздатна особа має можливість відстоювати самостійно.

Просить суд постановити рішення суду, котрим стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця м. Запоріжжя, на мою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, за минулий час - з 01.01.2018 року і до 28.01.2021 року включно. Допустити негайне виконання судового наказу в частині стягнення аліментів за один місяць.

Ухвалою від 23.12.2022 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

24.01.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому, окрім іншого, вказано, що позовні вимоги ОСОБА_1 , щодо стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , за минулий час, не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дійсно в 2018 році у відповідача з позивачем фактично були припинені шлюбні відносини. З того часу вони проживали окремо, але той факт, що ОСОБА_2 відмовлявся від участі сімейних справах та витратах на свого сина - ОСОБА_4 , не відповідає дійсності.

В на спірний період часу, незважаючи на відсутність юридичного обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина, в добровільному порядку, відповідач, кожного місяця перераховував грошові кошти на ім`я позивача, які були спрямовані на забезпечення потреб сина відповідача - ОСОБА_4 .

Позивачем жодними допустимими доказами не доведено, що вона вживала заходів для стягнення аліментів з відповідача за минулий період. .

Позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_2 в період з 01.01.2018 року по 01.01.2021 року, а також доказів його ухилення від надання утримання дитині, адже в цей період він добровільно багаторазово сплачував позивачу кошти.

Просить суд в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час - відмовити в повному обсязі.

09.02.2023 року до суду, від позивача надійшла відповідь на відзив у якій вказано, окрім іншого, що надані відповідачем копії платіжних доручень та квитанцій не можуть мати жодного доказового значення, оскільки є суперечливими, образливими та принизливими по своїй суті, у тому числі на ґрунті статевої ознаки.

Позивач ОСОБА_1 , до суду не з`явилась, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справу без його участі та самого відповідача. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року.

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 року, шлюб між сторонами розірвано.

Наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2021 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 29.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем, разом з відзивом, до суду надані документи про здійснення на адресу позивача грошових переказів, у тому числі за період з лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини, належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.

Твердження позивача про те, що позивач неодноразово зверталась до відповідача за вирішенням питання мирним шляхом, але останній категорично відмовився це обговорювати, жодним доказом не підтвердженні.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому відсутня підстава для стягнення судового збору.

Керуючись ст. 13, 89, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, за минулий час - з 01.01.2018 року і до 28.01.2021 року включно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 28.02.2023 року.

Суддя: