ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2234/21 Номер провадження 22-ц/814/3014/23Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтава цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2022 року, прийнятого під головуванням судді Гальченко О.О. в м.Полтаві ,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до районного суду з даним позовом.

Зазначали, що 26.02.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №PLAWAK05551364.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області вiд 04 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLAWAK05551364 від 26.02.2007 року в сумі 10448,30 доларів США, що за курсом 26,72 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.02.2016 року складає 279178,58 грн.

Залишок несплаченої заборгованості по рішенню суду від 04.10.2016 року складає 6798,24 доларів США, а тому посилаючись на положення ч.2 ст.625 ЦК України просили стягнути 3 % річних із суми вказаного боргу, що становить 989,21 доларів США.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2022 року відмовлено в задоволені позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду мотивовано безпідставністю позовних вимог.

Рішення оскаржили, АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що винесення рішення Полтавським районним судом Полтавської області від 04.10.2016 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань ня та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.02.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №PLAWAK05551364.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області вiд 04 жовтня 2016 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLAWAK05551364 від 26.02.2007 року в сумі 10448,30 доларів США, що за курсом 26,72 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.02.2016 року складає 279178,58 грн.

За твердженням позивача залишок несплаченої заборгованості по рішенню суду від 04.10.2016 року складає 6 798,24 доларів США

Згідно розрахунку заборгованості в період з 13.05.2016 року по 19.03.2021 року заборгованість в розмiрi 3 % річних з суми боргу 6798,24 доларів США становить 989,21 доларів США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк посилався на те, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у нього як у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а тому кредитор має право на стягнення 3% річних, що виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, рішення мотивував тим, що позивачем не доведено належним чином зазначені в позові обставини щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Відтак, висновок районного суду щодо не доведення позивачем належними та допустимим доказами факту зазначених в позові обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, не відповідає фактичним обставинам справи.

Спростовуючи доводи позовної заяви, суд першої інстанції вийшов за межі вимог частин першої, другої, п`ятої ст.12 ЦПК України, оскільки відхилив доводи позивача щодо наявності заборгованості, при тому, що відповідач участі у справі не брав і будь-яких заперечень не подавав.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву та не надав суду жодного доказу на підтвердження повної сплати кредиту або відсутність заборгованості.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2022 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 3% річних на прострочену суму заборгованості у розмірі 6798,24 доларів США на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 989,21доларів США.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову та апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5675грн. (2270грн.+ 3405 грн), що були сплачені при зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2022 року скасувати, ухваливши нове.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних в розмірі 989,21 доларів США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5675грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.04.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна