Номер провадження: 22-ц/813/466/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача Одеської міської ради, представника позивача Старостіна О.С.,

від відповідача ОСОБА_1 не з`явились,

переглянувши справу №522/15574/15-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2019 року у складі судді Бондара В.Я., -

в с т а н о в и в :

Позивач Одеська міська рада, звернувшись 29 липня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що відповідач ОСОБА_1 самовільно без проектно-дозвільних документів виконав роботи з будівництва одноповерхової будівля на території двору житлового будинку АДРЕСА_1 . Об`єкт знаходиться на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади міста Одеси. Одеська міська рада не приймала рішень про надання ОСОБА_1 у власність чи у користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 для здійснення будівництва одноповерхової будівлі. Приписи щодо усунення порушень добровільно не виконані.

Посилаючись на вказані обставини, самовільне зайняття земельної ділянки під будівлю та порушення цим права територіальної громади м. Одеси, позивач Одеська міська рада просила:

зобов`язати ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої одноповерхової будівлі на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути судові витрати (т.1 а.с.2-6).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2015 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.17).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, зазначивши, що батьком у 1958 році біля квартири на частині двору будинку для зберігання дров, іншого палива, господарських речей, необхідних для існуючого на той час пічного опалення та обслуговування квартири, було збудовано господарську будівлю. У 1972 році батьком частину господарської будівлі перебудовано під гараж. У 2011 році після прийняття спадщини в порядку упорядкування території зніс ветху частину вказаної господарської будівлі та на її місці зробив нову будівлю з цегли у попередніх розмірах. Оскільки реконструйована ним будівля була побудована ще його батьком до 1992 року, тому така будівля не є самочинним будівництвом (а.с.21-22).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2019 року в позові відмовлено (т.1 а.с.124-128).

Висновок суду мотивовано не наданням доказів того, що спірна будівля збудована на прибудинковій території, яка необхідна для обслуговування будинку та задоволення потреб власників квартир будинку; що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності; що порушено права територіальної громади міста.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення суду.

В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.138-146).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Одеська міська рада є власником усіх земель у межах м. Одеси в силу норми закону; земельна ділянка по АДРЕСА_1 на праві державної чи приватної власності будь-кому не належить; будівництво є самочинним із зайняттям частини прибудинкової території багатоквартирного будинку; відсутність претензій сусідів не змінює статусу спірної будівлі та її самочинність.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням позиції, викладеної у відзиві на позов. Вважає, що Одеською міською радою не доведено порушень прав знаходженням спірної будівлі у дворі будинку (т.1 а.с.171-172).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2019 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) (т.1 а.с.193-199).

Постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1 а.с.235-239).

При новому розгляді справи Одеська міська рада апеляційну скаргу підтримала.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Квартира АДРЕСА_2 набута у приватну власність в порядку приватизації у 2004 році в рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя залишив заповіт щодо належного йому майна ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 є двоповерховим багатоквартирним житловим будинком, що як житловий фонд належить на праві комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та перебуває в обслуговуванні КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський».

Спірна будівля є кам`яною нежитловою окремою будівлею, що збудована ОСОБА_1 на території біля житлового будинку АДРЕСА_1 без отримання земельної ділянки у користування (оренду) чи власність під забудову, без проектно-дозвільної документації.

Спірна будівля у розумінні статті 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради «Про демонтаж одноповерхової споруди, самовільно побудованої на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » від 26 листопада 2014 року №740 зобов`язано ОСОБА_1 припинити будівельні роботи та до 28 листопада 2014 року демонтувати самовільно побудовану одноповерхову споруду на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; попереджено ОСОБА_1 , що у разі не виконання розпорядження питання підлягатиме вирішенню в судовому порядку.

Землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, перебувають у комунальній власності (п. «а» ч.2 ст.83 ЗК України).

Територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради є власником земель в межах міста Одеси в силу закону (крім земельних ділянок приватної та державної форми власності).

Земельна ділянка, на якій знаходиться спірна нежитлова будівля, є землею комунальної форми власності, належною територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Одеська міська рада як уповноважений власник земельної ділянки не приймала рішень про передачу земельної ділянки під спірною нежитловою будівлею у користування на праві оренди чи у приватну власність.

Одеська міська рада як уповноважений власник земельної ділянки заперечує проти знаходження спірної будівлі на землі комунальної власності, з огляду на що за приписами частини 4 статті 376 ЦК України спірна будівля підлягає знесенню ОСОБА_1 як особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Доводи ОСОБА_1 про те, що спірна будівля збудована на місці збудованої у 1958 році батьком будівлі, що стала ветхою, що сусіди по будинку не мають претензій щодо знаходження будівлі біля житлового будинку тощо, не змінюють статус спірної будівлі як самочинної.

ОСОБА_1 не вжив заходів до того, щоб отримати земельну ділянку у користування (оренду).

Право комунальної власності на землю, за захистом якого Одеська міська рада як уповноважений власник звернулась до суду, порушено та підлягає захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої одноповерхової будівлі на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку статті 141 ЦПК України на ОСОБА_1 покладаються витрати Одеської міської ради на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в загальні сумі 2070,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2019 року скасувати.

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої одноповерхової будівлі на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради витрати на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в загальні сумі 2070 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова