ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3455/23 Справа № 212/4634/22 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/4634/22 за заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, зацікавлена особа ОСОБА_1 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зінкевич Дмитро Сергійович,

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року,

встановив:

У серпні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2117/5981/12 за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 9 липня 2013 року про стягнення на користь АТ «КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 боргу в сумі 22 509 581,70 гривень та судових витрат в сумі 2 823 гривень, а також про поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

В обґрунтування заяви зазначає, що 09 липня 2013 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області у справі № 2117/5981/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 22 509 581,70 гривень та судові витрати в сумі 2 823 гривень.

З метою примусового виконання рішення суду 31 жовтня 2013 року було видано виконавчий лист, а 11 січня 2014 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження № 41414444 з виконання виконавчого листа по справі № 2117/5981/12 та одночасно накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. 02 вересня 2014 року постановою державного виконавця було накладено арешт на автомобіль BMW 750 LI н/з НОМЕР_1 , що належить боржнику та оголошено його у розшук. 30 червня 2015 року ВП № 41414444 було приєднано до зведеного ВП № 47980860, яке вів Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за яким 10 березня 2016 року було призначено експерта для звіту про оцінку майна з питань початкової вартості на електронних торгах описаного та арештованого майна боржника. 10 вересня 2019 року постановою державного виконавця виведено ВП № 41414444 зі зведеного виконавчого провадження № 47980860 та встановлено, що майно на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено. 10 вересня 2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак про постанову від 10 вересня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувач дізнався лише з автоматизованої системи виконавчого провадження. При цьому засвідчена належним чином копія постанови та оригінал виконавчого листа №2117/5981/12 на адресу стягувача не надходили.

25 серпня 2022 року на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлена заява про надання інформації та документів з надсилання та отримання стягувачем постанови від 10 вересня 2019 року по ВП №41414444 про повернення виконавчого документа та оригіналу виконавчого листа №2117/5981/12. На даний час відповіді не надходило. Вважає, що є підстави вважати, що виконавчий лист втрачений при пересилці поштою або взагалі не направлявся. Таким чином оригінал виконавчого листа по справі № 2117/5981/12 відсутній у стягувача та за ним не відкрито виконавче провадження, оскільки такий виконавчий документ відсутній в органах державної виконавчої служби, тому він є втраченим, що підтверджується довідкою від 26 серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» про відсутність у стягувача оригіналу виконавчого листа по справі №2117/5981/12 та постанови від 10 вересня 2019 року про повернення такого виконавчого документа, які від державних виконавців на адресу банку не надходили, отже виконавчий документ був втрачений при пересилці та до виконання в подальшому не пред`являвся. Вина заявника щодо втрати виконавчого документа відсутня, а невиконання рішення суду порушує майнові права стягувача, внаслідок чого наявні правові підстави для видачі дублікату такого виконавчого документа.

Також зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» звернулось із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки за постановою від 10 вересня 2019 року про повернення виконавчого документу він може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 10 вересня 2022 року, а заяву про видачу дубліката було направлено поштою 29 серпня 2022 року, тобто у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Оскільки № 2117/5981/12 судове провадження по справі № 2117/5981/12 втрачено, необхідний час для його відновлення, внаслідок чого на момент розгляду судом цієї заяви строк на пред`явлення виконавчого документу буде пропущений.

Оскільки матеріали справи не підтверджують отримання стягувачем оригіналу виконавчого листа, а державним виконавцем не направлено постанову з виконавчим документом рекомендованим поштовим відправленням, що стало причиною пропущення строку для пред`явлення такого виконавчого листа до виконання, вважає, що строк пропущено не з вини стягувана. Крім того 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який наразі триває. При цьому з початком дії в Україні воєнного стану робота автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - «АСВП») була зупинена, доступ до неї та до Єдиного реєстру боржників заблокований для недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією, що міститься в зазначених реєстрах. Додавав, що на пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання вплинуло те, що матеріали справи не були передані з Новокаховського міського суду Херсонської області до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу згідно зі зміненою підсудністю. Вважає наведені причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними.

Враховуючи викладене заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа по справі № 2117/5981/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22 509 581, 70 гривень та судові витрати у сумі 2823 гривень, а також поновити стягувачу строк для пред`явлення такого виконавчого листа у справі № 2117/5981/12 до виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року заяву АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, зацікавлені особи: ОСОБА_1 , задоволено. Поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2117/5981/12 за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 липня 2013 року про стягнення на користь АТ «КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 боргу в сумі 22 509 581,70 гривень та судових витрат в сумі 2823 гривень. Видано АТ «КБ «Приватбанк» дублікат виконавчого листа по справі № 2117/5981/12 за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 липня 2013 року про стягнення на користь АТ «КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 боргу в сумі 22 509 581,70 гривень та судових витрат в сумі 2 823 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зінкевич Д.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання немає, оскільки за п. 10-2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» такий строк для заявника не пропущений, бо на період воєнного стану на території України такий строк був перериваний, тому поновлення такого строку порушує положення ст. 433 ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції, поновлюючи строк для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання не звернув увагу на те, що стягувач мав можливість протягом встановленого законом строку контролювати процес стягнення, робити відповідні запити, але стягувач звернувся до виконавчої служби із заявою про надання відомостей щодо виконавчого провадження лише 25 серпня 2022 року, тобто після 2 років 11 місяців. Він не цікавився тривалий час виконавчим провадженням та не пред`явив виконавчий лист до виконання. Тому скаржник не погоджується з висновком суду про поважність причин пропуску банком строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Також вказує, що стягувачем не доведено втрату виконавчого документа належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зінкевич Д.С., без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. В обґрунтування доводів відзиву посилається на практику Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, зазначає, що доказами, наявними в матеріалах справи підтверджено, що виконавчий лист втрачений, відсутній у стягувача та в органах виконавчої служби, не перебуває на виконанні. Тому вважає посилання апелянта в цій частині безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокат Зінкевич Д.С. не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи. Від адвоката Зінкевича Д.С. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційного суду Сокуренко Є.С., який діє в інтересах АТ «КБ «Приватбанк», просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, Сокуренко Є.С., який діє в інтересах АТ «КБ «Приватбанк», перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 липня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 серпня 2013 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22 509 581, 70 гривень, а також судові витрати в сумі 2 823 гривень, а всього 22 512 404, 70 гривень.

31 жовтня 2013 року на підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22 509 581,70 гривень, а також судові витрати в сумі 2 823 гривень, а всього 22 512 404,70 гривень.

11 січня 2014 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Юхименко О.С. було відкрито виконавче провадження № 41414444 (далі ВП № 41414444) про примусове виконання виконавчого листа № 2117/5981/12, виданого 31 жовтня2013 року Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 22 509 581,70 гривень, а також судових витрат у сумі 2 823 гривень, всього 22 512 404,70 гривень.

В межах ВП № 41414444 постановами державного виконавця: від 11 січня 2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_1 ; від 2 вересня 2024 року накладено арешт та оголошено у розшук автомобіль боржника, BMW 750 LI н/з НОМЕР_1 .

Згідно постанови державного виконавця від 30 червня 2015 року ВП № 41414444 приєднано до зведеного ВП № 47980860, яке вів Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за яким 10 березня 2016 року було постановою державного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності для звіту про оцінку майна з питань початкової вартості на електронних торгах описаного та арештованого майна боржника.

10 вересня 2019 року постановою державного виконавця було виведено ВП № 41414444 зі зведеного виконавчого провадження № 47980860.

Також постановою від 10 вересня 2019 року державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за ВП № 41414444 через відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, було повернуто стягувачу виконавчий лист № 2117/5981/12, виданий 31 жовтня 2013 року Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 22 509 581,70 гривень., а також судових витрат у сумі 2823 гривень, а всього 22 512 404,70 гривень, з роз`ясненням права ПАТ КБ «Приватбанк» такий виконавчий документ повторно пред`явити для виконання в строк до 10 вересня 2022 року та направленням копії такої постанови стягувачу.

Згідно довідки від 26 серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» вбачається відсутність у стягувача оригіналу виконавчого листа по справі № 2117/5981/12 та постанови від 10 вересня 2019 року про повернення такого виконавчого документа, які від державних виконавців на адресу банку не надходили.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску строку стягувачем для подання виконавчого документа до примусового виконання. При цьому судом враховано, що відповідно абзацу 5 ч. 3 п. 10-2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» з 26 березня 2022 року на період воєнного стану на території України визначений Законом України «Про виконавче провадження» трирічний строк для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання був перерваний, що свідчить про те, що такий строк для АТ КБ «Приватбанк» 10 вересня 2022 року фактично не сплив. Вважаючи на можливі розбіжності у трактуванні державними виконавцями положень Закону України «Про виконавче провадження» в різних редакціях та для захисту прав стягувача, суд дійшов висновку про задоволення заявлених АТ КБ «Приватбанк» вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також наявні підстави для видачі АТ КБ «Приватбанк» дублікату виконавчого листа, виданого 31 жовтня 2013 року Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 22 509 581,70 гривень, а також судових витрат в сумі 2 823 гривень, оскільки стягувач довів втрату такого виконавчого листа з незалежних від АТ «КБ «Приватбанк» причин.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Шмалько проти України», від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року № 8 зазначив, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено». Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа. У своїй заяві заявник зазначив про відсутність виконавчого документу у нього, оскільки оригінал виконавчого листа з державної виконавчої служби не надходив, у зв`язку з чим повторно на виконання до виконавчої служби не пред`являвся.

Таким чином, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості відсутній у відділі державної виконавчої служби та у стягувача, тобто «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено» (постанова Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №263/4331/18). При цьому, ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа.

Згідно із ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Враховуючи, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» боргу в сумі 22 509 581,70 гривень та судових витрат в сумі 2 823 гривень не виконано, виконавчий лист не повернуто стягувачеві, відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент звернення стягувача до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа сплив, оскільки пред`явлення стягувачем у січні 2014 року році виконавчого листа до виконання відбулося у межах строку. Доказів направлення виконавчого документу на адресу стягувача матеріали справи не містять. Належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного боржником не надано.

На момент прийняття постанови від 10 вересня 2019 року про повернення виконавчого документу державним виконавцем діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року. Згідно ч. 1, 4, 5 ст. 12 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання та у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц та постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 2-1479/10.

З огляду на вищезазначене, строк пред`явлення виконавчого листа у справі №2117/5981/12 на час звернення до суду АТ «КБ «Приватбанк» із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, тобто станом на 29 серпня 2022 року, не сплив, оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу державним виконавцем 10 вересня 2019 року, строк пред`явлення виконавчого документа перервався та строк повторного пред`явлення на час повернення становив до 10 вересня 2022 року.

Відповідно абз. 5 ч. 3 п. 10-2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (в редакції, яка діє з 26 березня 2022 року) тимчасово на період воєнного стану на території України визначені цим Законом строки, в тому числі і строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б могли бути підставою, передбаченою ст. 376 ЦПК України, для скасування судового рішення, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зінкевич Дмитро Сергійович залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 квітня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста