Справа № 162/753/22 Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н. І.
Провадження № 22-ц/802/345/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 27 січня 2023 року та додаткове рішення Любешівського районного суду Волинської області від 14 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що 26 серпня 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. У них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка також зазначила, що подружні стосунки між нею і відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. На ґрунті побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя у неї та відповідача розвинулась неприязнь один до одного, у зв`язку з чим з травня 2021 року вони з відповідачем разом не проживають і не ведуть спільне господарство.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що примирення між ними неможливе, позивачка просила суд не надавати час на примирення та розірвати укладений з відповідачем шлюб, а також просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь суму судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 27 січня 2023 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 серпня 2011 року виконавчим комітетом Залізницької сільської ради Любешівського району Волинської області за актовим записом № 10, розірвати.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 992,40 грн.

У стягненні з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн відмовлено.

Копію рішення після набрання ним законної сили скеровано у Любешівський відділ ДРАЦС Камінь - Каширського району Волинської області ЗМУМЮ (м. Львів) для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Додатковим рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 14 лютого 2023 року заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Солдаткіна О. С. про стягнення витрат на правову допомогу адвоката задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2500 грн.

Не погоджуючись із постановленими судовими рішеннями, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінити та повернути позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 496,20 грн судового збору, а також просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати і відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасувати.

Оскільки судове рішення оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, то відповідно до принципу диспозитивності суд апеляційної інстанції не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини судового рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині свого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Солдаткін О. С. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, стягнути з відповідача в користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10050 грн, а також заперечив щодо стягнення з позивачки в користь відповідача судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1488 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

За матеріалами справи судом установлено, що 26 серпня 2011 року Залізницькою сільською радою Любешівського району Волинської області між сторонами по справі був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2011 року) (а. с. 3).

У них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4, 5).

30 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

16 січня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву про визнання позову та просив суд розглянути справу у його відсутності (а. с. 21).

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області у цій справі від 27 січня 2023 року ухвалено шлюб між сторонами розірвати та стягнуто з відповідача в користь позивачки судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому судом встановлено, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав суду заяву про визнання позову, в зв`язку з чим суд першої інстанції з урахуванням вимог частини 1 статті 142 ЦПК України у відповідній ухвалі чи рішенні повинен був вирішити питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Проте всупереч зазначеним вимогам закону суд першої інстанції не вирішив питання про повернення позивачці 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а стягнув з відповідача в користь позивачки сплачений нею при поданні позову судовий збір.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід скасувати.

Додатковим рішенням суду у цій справі ухвалено стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2500 грн.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить додаткове рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Солдаткіна О. С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача щодо скасування додаткового рішення з таких підстав.

За змістом статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Як передбачено частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Таким чином, у випадку подання стороною справи до суду заяви про надання доказів понесення таких витрат, які вона сплатила за професійну правову допомогу у зв`язку з розглядом справи, у п`ятиденний строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України, суд позбавлений можливості розглядати питання розподілу витрат на професійну правову допомогу до закінчення цього строку.

У свої позовній заяві про розірвання шлюбу ОСОБА_1 зазначила, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу складає 2500 грн і відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, нею будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення у цій справі ухвалено судом 27 січня 2023 року, а 30 січня 2023 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Солдаткін О. С. подав до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази понесення таких витрат позивачкою ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За матеріалами справи судом встановлено, що 23 грудня 2022 року між адвокатом Солдаткіним О. С. та ОСОБА_1 був укладений договір № 1-23/12/2022 про надання професійної правничої допомоги. Також 23 грудня 2022 року між адвокатом Солдаткіним О. С. та Турик А. С. була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 1-23/12/2022 від 23 грудня 2022 року у якій зазначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надання професійної правничої допомоги, складає 1250 грн за 1 годину (а. с. 31-33).

Окрім того 23 грудня 2022 року був складений акт приймання-передачі наданих послуг № 1 за договором про надання професійної правничої допомоги адвоката № 1-23/12/2022 від 23 грудня 2022 року, в якому зазначено опис робіт (наданих послуг) та вартість кожної із наданих послуг, виконаних адвокатом, та зазначена вартість послуг на загальну суму 2500 грн (а. с. 34).

Згідно з наданим рахунком на оплату грошових коштів від 23 грудня 2022 року адвокат Солдаткін О. С. отримав від позивачки ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2500 грн за надання професійної правничої допомоги (а. с. 35, 36).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки понесені останньою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд у своєму рішенні відмовив позивачці у стягненні з відповідача в її користь витрат на професійну правничу допомогу, а тому, як вважає відповідач, у суду не було підстав для постановлення додаткового рішення.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві про розірвання шлюбу просила суд стягнути з відповідача в її користь витрати за надання професійної правничої допомоги і зазначила, що докази на підтвердження розміру таких витрат будуть подані нею протягом п`яти днів після постановлення рішення.

У зазначений позивачкою строк її представник подав суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. До цієї заяви були додані докази щодо розміру таких витрат, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про ухвалення додаткового рішення, яким з відповідача в користь позивачки були стягнуті понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1488,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 18 від 24 лютого 2023 року.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат скасовано і того, що за подання апеляційної скарги на судове рішення відповідачем сплачено судовий збір, апеляційний суд доходить висновку про необхідність стягнення з позивачки ОСОБА_1 в користь відповідача ОСОБА_2 1488,60 грн понесених останнім витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 27 січня 2023 року у цій справі в частині розподілу судових витрат скасувати.

Додаткове рішення Любешівського районного суду Волинської області від 14 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з позивачки ОСОБА_1 в користь відповідача ОСОБА_2 1488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді