КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

03 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Анджелл» про встановлення факту трудових відносин, внесення запису до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 02 червня 2023 року позивач в особі представника - адвоката Белея В.М. звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 28 березня 2023 року було ухвалено вступну та резолютивну частини оскаржуваного судового рішення, його повний текст виготовлено судом першої інстанції 03 квітня 2023 року, тоді як з апеляційною скаргою на це рішення представник позивача звернувся лише 02 червня 2023 року.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що копія повного судового рішення отримана представником позивача засобами поштового зв`язку 06 травня 2023 року.

Проте, наведені підстави неможливо визнати поважними і достатніми для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки вони не узгоджуються з процесуальними нормами закону та не відповідають матеріалам справи.

Згідно із вимогами частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи (пункт 2 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) зроблено висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, копія повного тексту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року була надіслана на офіційну електронну адресу представника позивача - адвоката Белея В.М., яка вказана ним у заяві від 05 серпня 2022 року про інформування за допомогою електронної пошти та sms повідомлень (а.с. 127, т. 1), та доставлена на його електронну адресу 13 квітня 2023 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 66, т. 2).

Отже, позивач був достеменно обізнаний зі змістом повного тексту оскаржуваного рішення, порядком та строками його оскарження 13 квітня 2023 року після його отримання на офіційну електронну адресу представника, проте з апеляційною скаргою звернувся лише 02 червня 2023 року, не зазначивши причин пропуску тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, які можливо визнати поважними.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

В клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало суб`єкту оскарження реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішенняпротягом встановленого законом після ознайомлення з повний текстом цього рішення, а посилання на те, що копію рішення було отримано засобами поштового зв`язку лише 06 травня 2023 року є недостатньою підставою для поновлення пропущеного строку та свідчить про свідоме зволікання стороною з поданням апеляційної скарги.

Безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу чи його представнику необхідно надати суду апеляційної інстанції належні докази або вказати на інші обґрунтовані підстави, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження з посиланням на відповідні докази.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для зазначення нею поважних причин для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Керуючись статтями 127, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року залишити без руху та встановити строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в іншому випадку буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб