ЄУН № 337/3957/20
Провадження № 2/337/63/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Хижняк М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі Концерну «МТМ» Хортицького району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води), судового збору,

в с т а н о в и в :

23.09.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості.

В позові зазначив, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідач є споживачем цих послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 де вона зареєстрована, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачка послуги Концерну «Міські теплові мережі» в особі Концерну «МТМ» Хортицького району не сплачувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. За період з 01.01.2015 року по 31.08.2020 року позивач надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води споживачу за адресою: АДРЕСА_1 на суму 43114 грн. 89 коп., яку відповідач добровільно сплачувати не бажає, тому просив стягнути суму боргу у судовому порядку.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2020 року, позов було задоволено та стягнуто з боржниці ОСОБА_4 на користь Концерну «МТМ» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2015 року по 31.08.2020 року у розмірі 43114 грн. 89 коп.

09.08.2022 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення, яка мотивована тим, що вона була не обізнана про винесення заочного рішення та заборгованість, що стягнута. Вказаний у рішенні період боргу перевищує трирічний строк позовної давності, крім того в зазначеній квартирі є відповідальний квартиронаймач, а саме особовий рахунок відкритий на її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , з яким шлюб було розірвано 30.09.2019 року. У листопаді 2021 року вона зареєструвала другий шлюб, та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 26.09.2022 року заочне рішення від 01.12.2020 року було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

03.10.2022 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить розстрочити сплату заборгованості шляхом погашення рівними частками у сумі 987 грн. 17 коп., щомісячно, до 20 числа кожного поточного місяця, протягом 28 місяців.

03.10.2022 року від відповідачки надійшла заява про застосування строку позовної давності за період з 01.01.2015 року по 31.08.2017 року та просить у цій частині позову відмовити, через сплив такого строку.

23.11.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2022 року до участі у розгляді справи залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2

12.01.2023 року від співвідповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності за період з 01.01.2015 року по 31.08.2017 року за вказаним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю, просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується витягами з реєстрів територіальної громади м.Запоріжжя.

Згідно довідки з особового рахунку № НОМЕР_1 , заведеного на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2015 року по 31.08.2020 року, загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 43114 грн. 89 коп. (а.с 6).

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року.

Доказів не отримання послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, або неналежного виконання зазначених послуг відповідачі суду не надали.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3).

Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно п.30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавалися і ними споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ними не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату за спожиту теплову енергію здійснювали не в повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, 23.01.2023 року, просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яка утворилася за період з 01.01.2015 року по 31.08.2020 року у розмірі 43114 грн. 89 коп.

Відповідачі просить застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з позовом лише 23.09.2020 року, тобто поза межами строку, передбаченому ст. 257 ЦК України.

Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом 23.09.2020 року.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом.

Отже, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності позивач Концерн «МТМ» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Запорізького апеляційного суду від 27.01.2022 року по справі № 22-ц/807/581/22.

Враховуючи вищевказане, заборгованість яка утворилася з 01.01.2015 року по 01.03.2017 року, розрахована поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідачів суму заборгованості, яка утворилася за період з 01.03.2017 року по 31.08.2020 року.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Керуючись ст.509, 526, 610, 611 ЦК України, ст.67, 68 ЖК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р № НОМЕР_4 , Установа банку: Філія- Запорізьке обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, , свідоцтво платника податку ПДВ № 11030127, ІПН 49) суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2017 року по 31.08.2020 року у розмірі 30256 грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_5 ПАТ АБ « УКРГАЗБАНК» МФО 320478) в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2102 грн, по 1051 грн. з кожного окремо.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г.Є. Гнатик