Справа № 161/8753/22 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І.
Провадження № 22-ц/802/332/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Киці С.І.,

з участю секретаря судового засідання Ганжі М.І.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана в їх інтересах представником ОСОБА_1 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Макух А. В., звернулися до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (надалі ТДВ «СК «Гардіан») про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 10 грудня 2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «VW Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_5 , внаслідок якої ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «VW Crafter», номерний знак НОМЕР_1 на дату настання ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», тому 31 січня 2022 року на їх адресу було направлено заяву про виплату страхового відшкодування дружині та сину загиблого - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Загальна сума вимоги становила 78 000,00 грн, з яких: 78000,00 грн - моральна шкода.

На даний час виплат страхового відшкодування не отримано. Вважають відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування безпідставною та такою, що грубо порушеє права позивачів на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ураховуючи вищевикладене, просять стягнути з відповідача на їх користь по 39000 гривень стахового відшкодування - моральної шкоди.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі, в інтересах яких діє представник, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши представника позивачів, перевіривши доводи апеляційної скарги скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 грудня 2021 року о 17 год 25 хв на автодорозі Т0309 Луцький район Волинська область трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «VW Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП ОСОБА_5 помер.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 21 квітня 2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали шлюб 21 квітня 2009 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №2. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - « ОСОБА_2 », дружині - « ОСОБА_2 ».

Позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 . Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Довідкою Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області від 18 січня 2022 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту ДТП.

Згідно з лікарським свідоцтва про смерть №610 від 11 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10 грудня 2021 року підтверджується, що відомості про кримінальне провадження за № 0000364 внесено до ЄРДР за ч. 2 ст. 286 КК України.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «VW Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-202753289.

Позивачі через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» 31 січня 2022 року направили ТДВ «СК «Гардіан» заяву про виплату страхового відшкодування.

Разом з цим, станом на час судового розгляду ТДВ «СК «Гардіан» не прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Визначений Законом № 1961-IV порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

А тому звернення позивачів з позовом до суду узгоджується зі статями 15, 16 ЦК України.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Таким чином висновки суду першої інстанції про те, що страховиком не приймалось рішення про виплати чи відмову у виплаті страхового відшкодування, а тому пред`явлення такого позову є передчасним не заслуговує на увагу, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Окрім того суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову послався на те, що на даний час триває досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000364, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України. ТДВ «СК «Гардіан» буде прийнято рішення про виплату страхового відшкодування після отримання рішення компетентного органу щодо встановлення або спростування факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 грудня 2021 року за участі автомобіля марки «VW Crafter», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_5 .

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП чоловіка та батька позивачів, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яквже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20(провадження № 61-19906св21).

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, з підстав відсутності судового рішення у кримінальному провадженні по факту ДТП є такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 Закону №1961-IV).

Апеляційним судом встановлено, що страховий випадок - ДТП, в результаті якої настала смерть ОСОБА_5 10 грудня 2021 року на місці пригоди та є прямим наслідком цієї ДТП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема лікарським свідоцтвом про смерть № 610.

На день настання страхового випадку ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6500 грн 00 коп.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами ( п. 27.2 Закону №1961-IV).

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 є: ОСОБА_2 - дружина та ОСОБА_3 - син, відомості щодо інших осіб, які мають право на таке відшкодування в матеріалах справи відсутні.

Розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, що належить до виплати позивачам становить 780000 гривень (12*6500) по 39000 гривень кожному, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачів. Цей розмір відшкодування не перевищує страхової суми відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю потерпілих, яка була встановлена Розпорядженням Державної комісії з регулювння ринків фінансових послуг України розпорядженням від 09 квітня 2019 троку та станом на день ДТП становила 260000 грн.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, у зв`язку задоволенням апеляційної скарги та задоволенням позовних вимог, а також беручи до уваги те, що позивачі звільнені від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 992, 40 гривень за подання позовної заяви та 1488,60 гривень судового збору за подання апеляційної скарги необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

При розгляді справи судом першої інстанції не надано належної правової оцінки поданим доказам, неправильно застосовано норми матеріального права, якими врегульовано правовідносини, що виникли між сторонами, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України, рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову з підстав, викладених у цій постанові.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана в їх інтересах представником ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (ЄДОРПОУ 35417298) на користь ОСОБА_2 39000 гривень страхового відшкодування моральної шкоди

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (ЄДОРПОУ 35417298) на користь ОСОБА_3 39000 гривень страхового відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (ЄДОРПОУ 35417298) в дохід держави 992, 40 гривень судового збору за подання позовної заяви та 1488,60 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: