Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді: Бедьо В.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Пазяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла означена позовна заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, протягом тривалого часу відповідач вживає спиртні напої, уваги дитини не приділяє, не займається її вихованням. Також учасники справи втратили почуття любові та поваги один до одного.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 17.03.2011 в розмірі 1/4 від усіх доходів, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою від 07.10.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 10.01.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подала, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

19.09.2009 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Сюртівської сільскої ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено актовий запис № 07 від 19 вересня 2009 року, та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя у них народилась дитина - ОСОБА_3 . 17.03.2011 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами немає.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зі ст.55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Враховуючи наведене та, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів належать: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для прецездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст.184 СК України.

Беручи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, враховуючи бажання позивача, з якою проживає дитина, отримувати аліменти у вигляді части від доходу відповідача, суд вважає за необхідне призначити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина у частці від його доходу.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки, з позовом позивачка звернулася 16.09.2022, то аліменти підлягають стягненню з цієї дати.

За приписами п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України з огляду на те, що позовні вимоги слід задовольнити повністю суд вказує на те, що судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача. У зв`язку з цим суд звертає увагу на таке.

За правилами ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481 грн., тобто за подання цього позову позивач мала сплатити і сплатила 992,40 грн.

У свою чергу, позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Отже, з відповідача на користь позивача слід сягнути сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 07 від 19 вересня 2009 року, та видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 -розірвати.

Стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто 16.09.2022 та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо