Провадження № 2/127/3905/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.02.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

21.05.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_1 та ПАТ «СК «УНІКА Життя» укладено комплексний договір № 3/3302762, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 48116,00 гривень на споживчі потреби до 20.05.2024 року, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя. 05.06.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2020, предметом якого є відступлення Права вимоги до Боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. 24.01.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачем сформовано Реєстр прав вимог до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2019, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між відповідачем та ПАТ «Креді Агріколь Банк», перейшло до позивача. Згідно з реєстром прав вимог від 24.01.2020 до Договору № І-2019 від 05.06.2019 року, сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги становить - 53101,54 гривень, що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 44985,61 грн; заборгованості за відсотками - 1292,08грн.; заборгованості за комісією - 6343,98грн.; заборгованість за пенею - 479,87грн. Крім того, на підставі п. 3.1 договору інфляційне збільшення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України - 20 792,59грн. та пеня ( не більше ніж 15% від суми простроченого платежу) - 4465,07грн., яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 09.01.2023року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовних вимог просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За правилами статті 11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509ЦК України зобов`язання має правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею11цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 21.05.2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_1 та ПАТ «СК «УНІКА Життя» укладено комплексний договір № 3/3302762.

Предметом договору (п. 1.1.) є кредит, який АТ «Креді Агріколь Банк» надає відповідачу в сумі 48116,00 гривень на споживчі потреби (п. 1.2.) строком з 21.05.2019р. по 20.05.2024.

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.2. Договору, із наданого кредиту 2116,00 гривень - страхова премія за договором страхування життя, яка виплачується ПАТ «СК «УНІКА Життя» одноразово.

Умовами укладеного між сторонами договору (п. 1.1.) визначено, що погашення заборгованості здійснюється позичальником шляхом сплати платежів за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту.

Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки.

Так, відповідно до п. 1.3.1. Комплексного договору за користування кредитом ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати процентну винагороду щомісячно в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором, а відповідно до п. 1.3.2. Договору - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту зазначеної в п. 1.1. Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

05.06.2019року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2019, предметом якого є відступлення Права вимоги до Боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах.

Згідно з договором про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2019 від 05.06.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» - новий кредитор та АТ «Креді Агріколь Банк» - первісний кредитор. Первісний кредитор передає Новому кредитор прав вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Як слідує з поданого позивачем витягу, на підставі Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2019 від 05.06.2019 сформовано Реєстр прав вимог (боржників), до якого включено і відповідача. Згідно з витягу з реєстру прав вимог до договору № І-2019 від 24.01.2020 року загальна сума заборгованості відповідача перед первісним кредитором становила 53101,54 гривень і включає в себе заборгованість по тілу кредиту (44985,61 грн), заборгованість за відсотками (1292,08 грн), заборгованість з комісії (6343,98 грн).

27.01.2020 новий кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» - направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за кредитом в сумі 53101,54 гривень.

Однак, відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань та вимоги Нового кредитора, і йому 09.02.2022 було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 3/3302762 від 21.05.2019року в сумі 53101,54 грн.

Сума боргу відповідачем не була погашена. Зокрема, суду не надано доказів протилежного.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

За Умовами кредитного договору між сторонами передбачено два види неустойки: пеня і штраф.

Пунктом 3.1. Комплексного договору передбачено відповідальність позичальника: у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору на суму простроченого платежу нараховуєтеся пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу.

Позивач надав суду розрахунок нарахування пені. Такий розрахунок відповідає вимогам закону і договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.

Позивач належними доказами довів наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 3/3302762 від 21.05.2019 у розмірі 57086,74 грн (в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 44985,61грн, за відсотками 1292,08 грн, по комісії 6343,98грн, а також пеня 4465,07 грн).

Відповідач таких доводів сторони позивача не спростував, а тому в цій частині позов підлягає до беззаперечного задоволення.

Щодо вимоги про стягнення «інфляційного збільшення» в сумі 20792,59 грн, суд враховує таке.

У справі, що розглядається, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, умовами кредитного договору № 3/3302762 встановлено, що 21.05.2019 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав на строк до 20.05.2024року включно кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 48116,00 гривень, які зобов`язалася повернути зі сплатою відсотків у розмірі 11% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві 21 числа кожного місяця кошти у сумі 2152,83 грн (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

У позові ставиться вимога про стягнення інфляційних втрат (20792,59грн) на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з лютого 2020 року до листопада 2022 року.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України лише у разі, якщо він своєчасно не повернув суму позики.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, а позичальник допустив прострочення повернення чергової частини.

В такому разі, момент пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту стає датою закінчення терміну кредитування, з якої кредитодавець має право заявляти вимогу сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами існують кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 3/3302762 від 21.05.2019року, період кредитування визначено у п. 1.1. Договору до 20.05.2024 року, враховуючи обставину, що позивач у цьому позові фактично заявив вимогу про дострокове повернення частини позики, що залишилася, в сумі 44985,61 грн, - пред`явленням цього позову він змінив термін кредитування і датою закінчення терміну кредитування є 20.12.2022 року (а.с. 27 відмітка про дату направлення позову до суду).

Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Узагальнюючи все наведене вище, суд прийшов до висновку, що термін кредитування відповідача станом на 15.12.2022року (дата до якої Банк просить стягнути «інфляційне збільшення») не скінчився, кредитним договором № 3/3302762 від 21.05.2019 року між сторонами не передбачено можливість застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України в період кредитування, а тому позивач передчасно та безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача такої гарантії належного виконання зобов`язання як відшкодування інфляційних втрат за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1818,62грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись: ст.ст. 42 і 61 Конституції України, кредитним договором№ 1/3681737від 24 червня 2019 року, ст.ст. 6, 11, 509, 512, 514, 526, 527, 530, 536, 549, 551, 610-612, 625-629, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 275, 279, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» заборгованість за кредитним договором № 3/3302762 від 21.05.2019 в розмірі 57008,74гривень (в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 44985,61 грн, за відсотками 1292,08 грн, по комісії 6343,98 грн, а також пеня 4465,07грн), а також судові витрати в сумі 1818,62 гривні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 01.03.2023року.

ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», м. Київ, вул. С.Стрільців, 37-41, .

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя: