Справа № 466/2469/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Глинської Д.Б.

за участі секретаря Молінської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі №466/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2023 року на адресу суду поступила заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

В обгрунтування даної заяви покликається на те, що він, ОСОБА_1 , проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_2 . Він дуже любить свою доньку та бере активну участь у щоденному піклуванні, утриманні та матеріальному забезпеченні доньки з моменту її народження і до цього часу.

Як батько, він матеріально забезпечує доньку, фінансує її навчання, купує продукти харчування, одяг, оплачує вартість канцелярських товарів для навчального процесу; фінансує дозвілля та всебічний розвиток дитини.

Крім того, він щомісячно несе витрати по сплаті за спожиті комунальні послуги за квартиру, де вони разом проживають, а також купує побутову хімію та засоби гігієни.

Все це в сукупності підтверджує той факт, що він, ОСОБА_1 , бере належну участь в утриманні та матеріальному забезпеченні доньки.

В нього відсутній обов`язок батька щодо сплати аліментів, оскільки дитина офіційно проживає разом з ним, він піклується про неї та доглядає, здійснює утримання та матеріальне забезпечення своєї доньки. Відтак, просить визнати судовий наказ у справі №466/2469/23 від 13 квітня 2023 року таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконання судового наказу.

В судовому засіданні заявник (боржник) ОСОБА_1 свою заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

У судове засідання, яке було призначено 28 липня 2023 року, стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, час та дату судового засідання. Однак, представник ОСОБА_4 подав на електронну адресу суду клопотання, з якого вбачається, що він просить відмовити у задоволенні заяви та розглядати справу за його та стягувача відсутності.

Заслухавши пояснення заявника (боржника) ОСОБА_1 , дослідивши заяву та матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2023 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ №466/2469/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку; стягнення аліментів проводити з моменту пред`явлення заяви 13 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 3 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За змістом положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обставинами, що можуть свідчити про помилкову видачу судом виконавчого листа, є зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Разом з тим, із заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів не вбачається, що судовий наказ видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, а також не наведено інших причин, які давали би суду підстави визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимога заявника (боржника) ОСОБА_1 , про визнання судового наказу №466/2469/23 від 13 квітня 2023 року таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою, безпідставною, і такою, що не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про зупинення виконання судового наказу, то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 432 ЦПК України суд до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні обставини, що зумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій.

Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси заявника власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення (судового наказу) є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала відповідне клопотання, інших осіб, які є учасниками справи, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням судового рішення. При цьому, відповідне клопотання має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Заявником не обґрунтовано реальне існування ризиків, які б обумовлювали необхідність зупинення виконання судового наказу від 13 квітня 2023 року, а також не додано відповідних доказів на їх підтвердження.

При цьому, суд звертає увагу на те, що стягнення коштів за оскаржуваним наказом здійснюється на забезпечення повсякденного утримання дитини, і тимчасове зупинення виконання судового наказу може негативно вплинути на забезпечення, передбачених ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», її прав.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виходячи з наведеного, вважаю, що необхідно відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про зупинення виконання судового наказу у справі №466/2469/23.

Керуючись ст. ст. 94, 129-1 Конституції України, ст. ст. 18, 160, 258-260, 431, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі №466/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання судового наказу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 28 липня 2023 року.

Суддя Д. Б. Глинська