У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2023 Справа №2-1646/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Кілик М.В.

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

УСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою, у якій просить замінити сторону стягувача у справі №2-1646/11 із Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2011 року стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором №11-2/9500050. 14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір факторингу №UB-ОР/16-132, відповідно до якого ПАТ «Універсал банк» відступило ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, втому числі за Договором кредиту №11-2/9500050. 08 квітня 2021 року між ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №ВК/03 відповідно до якого ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за Договором кредиту №11-2/9500050. З цих підстав просить заяву задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

28 грудня 2022 року від представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мельника Ю.О. надійшов відзив на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, у якому проти задоволення заяви заперечує, оскільки із доказів, підтвердження наявності обставин для заміни сторони у матеріальному правовідношенні, заявник надає суду копію витягу з Договору відступлення прав вимоги №ВК/03 від 08.04.2021 укладеного між ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал», а також копію з додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №ВК/03 від 08.04.2021. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок,зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що слідує із змісту ст.512 ЦК України. У свою чергу зазначає, що відповідач не отримував письмового повідомлення про заміну первісного кредитора, яким є стягувач та нового кредитора, яким можливо являється заявник. Заявником не доведено протилежного перед судом, що є його обов`язком. А тому в даній частині права відповідача у справі є порушеними. Також, заявником не було подано достовірних доказів, які б доводили факт переходу до заявника прав у зобов`язанні. Відтак, вважає, що у даному випадку відсутні підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, просив стягнути із заявника витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

10 січня 2023 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано відповідь на відзив, згідно якої подану заяву про заміну сторони виконавчого провадження підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на те, що відповідно до норм ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, законодавець чітко зазначив про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) - є беззаперечним. Згідно із ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 т.15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, водночас, такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки, новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Водночас, слід зазначити про те, що дії боржника щодо невиконання протягом тривалого часу рішення суду, що набрало законної сили - не можуть вчинятися на шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин з метою уникнення виконання рішення суду та сплати боргу. Боржники, проти яких ухвалені судові рішення про стягнення боргу та не виконують їх - діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувача (Кредитора), при цьому, їхні дії спрямовані на порушення майнових інтересів стягувача (Кредитора), а тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Тому, на підставі наведеного просив заяву задовольнити. Також, щодо стягнення із ТОВ «Вердикт Капітал» 20 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу просив відмовити, оскільки розмір вказаних витрат є неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, підготовкою справи до розгляду в суді. Заявлена сума не підтверджена належними та допустимими доказами та є явно завищеною.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал» у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Боржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельник Ю.О. в судове засідання не з`явилися. 21 лютого 2023 року адвокатом Мельником Ю.О. подано заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні заяви про заміну стягувача просив відмовити, з підстав зазначених у відзиві та стягнути витрати на правову допомогу.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви, згідно вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Судом установлено:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року у справі №2-1646/11 відновлено провадження у цивільній справі №2-1646/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині: копії рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.03.2011, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором № 11-2/9500050 П від 09.07.2007 в розмірі 45933,72 грн, а також 120 грн витрат на інформаційно технічне забезпечення та сплаченого судового збору в розмірі 459,34 грн; копії кредитного договору № 11-2/9500050 П від 09.07.2007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсал» та ОСОБА_1 .

Вказана ухвала суду була предметом апеляційного оскарження за результатами розгляду якої постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року залишена без змін.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2011 року, ухваленим цивільній справі №2-1646/11 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором №11-2/9500050-Пвід 09.07.2007 року в розмірі 45933,72 грн., а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та сплаченого судового збору в розмірі 459,34 грн.

При зверненні до суду із вказаною заявою, заявник ТОВ «Вердикт Капітал» в обґрунтування заявлених вимог про заміну сторони виконавчого провадження покликається на те, що 14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір факторингу №UB-ОР/16-132, відповідно до якого ПАТ «Універсал банк» відступило ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, втому числі за Договором кредиту №11-2/9500050. В подальшому, 08 квітня 2021 року між ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №ВК/03 відповідно до якого ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за Договором кредиту №11-2/9500050.

Як убачається із долучених заявником документів, 08 квітня 2021 року між ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №ВК/03 відповідно до якого ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за Договором кредиту №11-2/9500050 в тому числі і до боржника ОСОБА_1 , що стверджується Реєстром прав вимоги до Договору відступлення прав вимоги №ВК/03 від 08 квітня 2021 року.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Верховний Суд України у своїй постанові від 25.06.2020 р. у справі 2102/3302/2012 зазначив, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» .

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 28.04.2018 року у справі № 61-1104св18, також аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони.

Підставою для заміни сторони у зобов`язанні, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до статті 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, суд звертає увагу на те, що заявник просить замінити стягувача у справі №2-1646/11 із Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (згідно укладеного 08.04.2021 Договору відступлення прав вимоги №ВК/03). Проте, заявником в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не долучено до заяви та не підтверджено належними доказами, факт набуття права вимоги ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» до боржника ОСОБА_1 за договором кредиту №11-2/9500050.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене заявником не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність обставини реальної заміни сторони у матеріальному правовідношенні (із ПАТ «Універсал банк» на ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал»), що є обов`язком заявника.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що заява ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну стягувача до задоволення не підлягає.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як убачається із Договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2021 року, укладеного між Адвокатом Мельником Ю.О. та ОСОБА_1 , Адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Згідно пункту 4.1. даного Договору за надану адвокатом правничу допомогу Клієнт виплачує Адвокату гонорар у розмірі згідно з встановленими Адвокатом за погодженням з Клієнтом тарифами (ставками гонорару) на певний вид правової допомоги, про що сторони укладають Доповнення до даного договору, яке є його невід`ємною частиною

Відповідно до Доповнення до Договору про надання правничої допомоги від 15.04.2021 сторони погодили гонорар за надання правової допомоги Клієнту за ведення справи №2-1646/11 у фіксованій сумі, яка становить 20 000 гривень.

Відповідно до Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 26 грудня 2022 року загальна вартість наданої правничої допомоги складає 20 000 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Водночас, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд приходить до висновку, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи та фактично виконаній адвокатом роботи (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є стягнення із заявника на користь боржника ОСОБА_1 вартості наданих послуг правничої допомоги у розмірі 1500 гривень.

Відтак, вимоги представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мельника Ю.О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 260, 354, 355, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-Капітал», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка