ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

справа № 706/958/22
провадження № 22-ц/821/243/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Вікторівський психоневрологічний інтернат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Вікторівського психоневрологічного інтернату на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказів,у складі головуючого судді Орендарчука М. П.,

в с т а н о в и в :

01 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом керівника відповідача № 50/1 від 22 вересня 2022 позивача попереджено про неповну службову відповідність, а наказом від 05 жовтня 2022 року та № 53/1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни та невиконання посадових обов`язків. Вважаючи вказані накази незаконними просив суд їх скасувати, а судові витрати віднести на рахунок відповідача.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказів закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнуто з Вікторівського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 900 грн 00 коп.

Ухвала мотивована тим, що після відкриття провадження у справі 03 листопада 2022 року, відповідач добровільно скасував 11 листопада 2022 року накази № 50/1 від 22 вересня 2022 року «Про попередження ОСОБА_1 », № 53/1 від 05 жовтня 2022 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 », що підтверджується наказом № 56-1 про який позивач дізнався 15 листопада 2022 року.

Таким чином, оскільки заявлені позовні вимоги про скасування вищезазначених наказів скасовані самим відповідачем, то предмет спору у даній справі відсутній. А своїми діями відповідач фактично визнав позов.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Місцевий суд дійшов висновку, що оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а позивач, відповідно, просив стягнути саме з відповідача судові витрати, посилаючись на те, що його звернення до суду обумовлене неправомірними діями відповідача і що відповідачем його позовні вимоги були задоволені лише після пред`явлення позову, суд прийшов до висновку, посилаючись на норми ч. 9 ст. 141, ч. 3 ст. 142 ЦПК України, про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого розміру судового збору та понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник Вікторівського психоневрологічного інтернату, а саме його директор Ісаков В. М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушив питання про скасування ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року в частині стягнення з Вікторівського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 900 грн 00 коп.

Мотивація скарги зводиться до того, що під час судового розгляду справи, ні позивач, ні його представник будь яких заяв або клопотань про відмову від позову до суду першої інстанції не подавали і в подальшому, з урахуванням заяви відповідача від 14 грудня 2022 року № 402, правовою підставою для закриття провадження у даній справі слугувала саме відсутність предмета спору. З огляду на вказане в даному випадку відсутні підстави для застосування положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, оскільки необхідною передумовою для цього є процесуальні дії позивача, а саме його відмова від позову. Проте місцевий суд в оскаржуваній ухвалі наведені положення закону у поєднанні з нормами ст. 255 ЦПК України не врахував, а тому дійшов помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору є відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних процесуальних норм, викладені в численних постановах, зокрема від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16.

У відзив на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Барська Т. М. просила залишити оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням вимог законодавства.

Зазначила, що посилання скаржника на висловлені ВС позиції є безпідставними, оскільки правовідносини в наведених справах не є подібними, а тому зроблені в них висновки не зберігають юридичну силу для спірних правовідносин.

Згідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників скаржника, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам відповідає не повністю.

Так, предметом оскарження в порядку апеляційного провадження є ухвала місцевого суду про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат які складаються з судового збору сплаченого позивачем та витрат понесених за надання останньому правничої допомоги адвокатом.

При розгляді справи встановлено, що 01 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування спірних наказів. Просив вирішити питання судових витрат (а. с. 1-3).

Відповідно до квитанції від 01 листопада 2022 року № 0.0..1 ОСОБА_1 сплачено 992 грн 40 коп. судового збору (а. с. 23).

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі (а. с. 25).

В заяві директора Вікторівського психоневрологічного інтернату Ісаєва В. М. від 15 листопада 2022 року № 356 викладено прохання про закриття провадження у справі № 706/958/22 за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказів з підстав того, що наказом Вікторівського психоневрологічного інтернату від 11 листопада 2022 року накази № 50/1 від 22 вересня 2022 року «Про попередження ОСОБА_1 », № 53/1 від 05 жовтня 2022 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 », скасовані (а. с. 29).

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 ознайомлений з наказом № 56-1 від 11 листопада 2022 року (а. с. 30).

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2022 року у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконними наказів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відмовлено (а. с. 45).

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 706/958/22 та призначено справу до розгляду по суті (а. с. 96).

Згідно протоколу судового засідання від 15.12.2022 під час судового засідання представником позивача адвокатом Барською Т. М. позовні вимоги були підтримані повністю. Представником відповідача адвокатом Алексєєнком М. Г. в судовому засіданні було подано заяву про закриття провадження у справі (а. с.58).

Так, в заяві директора Вікторівського психоневрологічного інтернату Ісаєва В. М. від 14 грудня 2022 року № 402 викладено прохання про закриття провадження у справі № 706/958/22 за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказів з підстав того, що наказом Вікторівського психоневрологічного інтернату від 11 листопада 2022 року накази № 50/1 від 22 вересня 2022 року «Про попередження ОСОБА_1 », № 53/1 від 05.10.2022 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 », скасовано, отже за вказаних обставин у даній справі відсутній предмет спору, що до є підставі виходячи з норм п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження у справі (а. с. 51).

У відповідності до приведеного протоколу судового засідання від 15.12.2022 після оголошення заяви відповідача представником позивача адвокатом Барською Т. М. заявлено клопотання про стягнення витрат на надання правової допомоги. (а. с. 59).

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 20 жовтня 2022 року адвокат Барська Т. М., що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 496, виданого за рішенням Черкаської обласної КДКА № 123 від 27 серпня 2012 року, здійснює представництво ОСОБА_1 (а. с. 54).

Згідно ордеру на надання правничої допомоги адвокат Барська Т. М. уповноважена на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 20 жовтня 2022 року представляти інтереси ОСОБА_1 (а. с. 37).

Відповідно до опису наданої адвокатом професійної правничої допомоги ОСОБА_1 згідно умов Договору від 20 жовтня 2022 року, вартість послуг підготовки позову та представництва, захисту інтересів клієнта в суді першої інстанції скала 3 900 грн 00 коп. (а. с. 56).

Оскаржуваною ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказів закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Стягнуто з Вікторівського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 900 грн 00 коп. (а. с. 65-66).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентовано ст. 142 ЦПК України.

Згідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Частиною 5 приведеної статті визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка визначає розподіл судових витрат між сторонами, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1 ст. 206 ЦПК України).

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених п. 1 ч. 1 першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивачем, на ряду з заявленими позовними вимогами по суті спору, ставилося питання про стягнення судових витрат до складу яких входить судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких буде підтверджено доказами, наданими до закінчення судових дебатів у справі.

Водночас місцевий суд, закриваючи провадження у справі та вирішуючи питання про повернення судового збору ОСОБА_1 та стягуючи його з Вікторівського психоневрологічного інтернату, не врахував положення ч. 2 ст. 255 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки мав би повернути судовий збір з державного бюджету в розмірі 992 грн 40 коп., а тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В частині стягнення іншої частини судових витрат, враховуючи приведені вимоги закону та встановлені обставини справи, місцевий суд прийшов до вмотивованого висновку, що вказані витрати підлягають до стягнення зі сторони відповідача, оскільки звернення позивача до суду з позовом було зумовлене неправильними діями відповідача, який самостійно скасував оскаржувані накази після відкриття провадження у справі.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача подано копію договору про надання правової допомоги від 20 жовтня 2022 року укладеного з ОСОБА_1 адвокатом Барською Т. М., що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 496, виданого за рішенням Черкаської обласної КДКА № 123 від 27 серпня 2012 року.

Відповідно до опису наданої адвокатом Барською Т. М. професійної правничої допомоги ОСОБА_1 згідно до умов Договору від 20 жовтня 2022 року, вартість послуг підготовки позову та представництва та захисту інтересів клієнта в суді першої інстанції скала 3 900 грн 00 коп. (а. с. 56).

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

З урахуванням вищевикладеного, критеріїв співмірності, реальності витрат та розумності їхнього розміру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача Вікторівський психоневрологічний інтернат на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 900 грн 00 коп.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене та вимоги п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції в частині стягнення з Вікторівського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 судового збору підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про повернення ОСОБА_1 з державного бюджету сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 01 листопада 2022 року № 0.0..1 в розмірі 992 грн 40 коп.

В іншій частині ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Вікторівського психоневрологічного інтернату задовольнити частково.

Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року скасувати в частині стягнення з Вікторівського психоневрологічного інтернату на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 992 грн 40 коп.

Постановити в цій частині нову постанову, якою повернути ОСОБА_1 з державного бюджету сплачений судовий збір при подачі позовної заяви до суду згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 01 листопада 2022 року № 0.0..1 в розмірі 992 грн 40 коп.

В іншій частині ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко