Провадження №2/748/519/23
Єдиний унікальний № 748/2391/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2023 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гофрик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних,

В С Т А Н О В И В :

9 червня 2023 року, згідно поштового конверту, АТ "УКРСИББАНК" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь АТ "УКРСИББАНК" солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних у сумі 1455,97 дол США та стягнути з відповідачів на користь АТ "УКРСИББАНК" судовий збір у розмірі 2684 грн та фактично понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту №0 від 20.08.2008 року (в системі обліку Банку №0). Відповідно до умов вказаного кредитного Договору, банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) у сумі 33 000.00 дол. США, а відповідачка зобов`язалася щомісячно повертати наданий кредит та сплачувати проценти з розмірі 15.0 % річних за користування кредитом в строки, передбачені кредитним договором, але у будь-якому випадку повернути кредит в повному обсязі не пізніше 18 вересня 2023 року. Одночасно, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 20 серпня 2008 року було укладено договір поруки, за яким останній зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виконають з вказаного кредитного договору. Також, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за кредитним договором, позивачем, на підставі договору іпотеки від 20 серпня 2008 року, прийнято від ОСОБА_3 в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 25 лютого 2014 року позивачем на адресу відповідачів були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, однак зобов`язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту ним не виконані, в зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором. 28.05.2014 року у справі № 751/3433/14 Новозаводським районним судом м. Чернігова ухвалено рішення, яким стягнуто заборгованість в розмірі 30061,55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014 року становить 330619,96 грн та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Станом на 31 травня 2023 року рішення суду залишається не виконаним у повному обсязі. За період з травня 2014 року по 31 травня 2023 року в рахунок погашення боргу надійшло всього 1947,93 дол. США. У зв`язку з тим, що станом на 31 травня 2023 року залишається не погашеною заборгованість, що підлягає стягненню за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 21 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова було позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20.08.2008 року в розмірі 30061,55 долара США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014р. становить 330619,96 гривень, з яких: кредитна заборгованість - 28029,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014р. становить 308266,29 гривень; заборгованість по процентам - 1575,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014р. становить 17325,75 гривень; заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом - 457,16 долара США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014р. становить 5027,92 гривень. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 30108Z109 від 20.08.2008 року, а саме на: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів 03.09.1997 року згідно з розпорядження (наказом) від 02 вересня 1997 року, № 545, зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації в книгу 16-6347, та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого та виданого державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори 30.10.2007 року за реєстровим № 3-2410 (реєстраційний номер в Реєстрі права власності на нерухоме майно 20816413), в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20.08.2008р. в розмірі 30061,55 долара США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014р. становить 330619,96 гривень. Встановленл спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 3306,20 грн. - по 1102,07 гривень з кожного.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 серпня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 33000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 159838,80 грн за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов`язується повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Відповідно до п. 1.2.2. позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в графіку погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 18.08.2023 року, якщо не буде застосовано інший термін погашення кредиту відповідно до умов договору

Відповідно до п. 1.3.1. за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00 % річних.

Згідно з п.1.3.4. кредитного Договору строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані Банком такі проценти.

13 січня 2009 року між сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду № 1, за якою строк сплати відсотків відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані проценти, а тому відповідно встановлено новий графік погашення кредиту.

24 лютого 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 2, якою було змінено графік погашення кредиту.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Банк виконав умови кредитного договору, надавши позивачу кредитні кошти в розмірі 33000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 159838,80 грн. за курсом НБУ на день укладання договору та підтверджується копією заяви на видачу готівки від 20 серпня 2008 року та копією меморіального валютного ордеру № від 20 серпня 2008 року.

В забезпечення виконання взятих зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 224324 від 20 серпня 2008 року, згідно якого Поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20 серпня 2008 року. Відповідно до п. 1.4. договору поруки, відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 20 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 30108Z109, за яким передано в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів 03.09.1997 року згідно з розпорядження (наказом) від 02 вересня 1997 року, № 545, зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації в книгу 16-6347, та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого та виданого державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори 30.10.2007 року за реєстровим № 3-2410 (реєстраційний номер в Реєстрі права власності на нерухоме майно 20816413). Загальна ринкова вартість предмету іпотеки становить 228613,00 грн.

Відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у лютому 2014 року позивач надіслав лист-вимогу щодо необхідності погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, а відповідачу ОСОБА_3 - вимогу про усунення порушення Договору та у разі невиконання вимоги, повідомив, що буде звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Станом на дату подачі позову, вищезазначене рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, не виконано. Доказів зворотного в ході розгляду справи відповідачами до суду подано не було.

Сума до стягнення згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року по кредитному договору становить 28113,62 доларів США. Розрахована сума за ставкою 3% річних за період з 31 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року становить 1455,97 доларів США.

В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

За змістом ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, та з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконали рішення суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц зроблено висновки про правильне застосування норм права, зокрема те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16, колегія суддів зробила висновок, що 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Допустимість доказів встановлено ст.78 ЦПК України, згідно з якою, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заявлені до стягнення 3% річних, нараховані у зв`язку з невиконанням рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2014 року, яким стягнуто заборгованість в розмірі 30061,55 долара США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2014р. становить 330619,96 гривень.

Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості, 3% річних за час прострочення за період з 31 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року складає 1455,97 доларів США.

На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн, а саме по 1342 грн з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 543, 625ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 280, 279, 354ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства "УКРСИББАНК", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення 3% річних - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "УКРСИББАНК"заборгованість у вигляді 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 30 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1455,97 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користьАкціонерного товариства "УКРСИББАНК"судовий збір в розмірі 2684 грн судового збору, в рівних частках, а саме по 1342 грн з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяВ. І. Олещенко