Справа № 278/921/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, вимоги якої мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано за рішенням суду.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, вони з відповідачем продовжили проживати разом однією сім`є, і в цей період у них народились доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте, реєстрацію народження дітей позивач здійснила самостійно, а тому записи про батька дітей були внесені до актових записів про народження на підстав частини 1 статті 135 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою матері.

З огляду на наведене та з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 27-31), просить суд:

- визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які народилися у м. Житомирі;

- зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду та до повноліття дітей;

- судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні позовну вимогу про визнання батьківства визнав; заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розміні 1/3 частини його доходів; просив стягнути з нього на утримання дітей лише 25 % від його доходу, оскільки він має на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_7 від іншого шлюбу. Зазначив, що його розмір доходів, які він отримує, не дасть можливості останньому сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Представником відділу ДРАЦС подано заяву подано заяву про проведення розгляду справи без її участі (а.с. 78). Додатково виклала інформацію стосовно правил внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27.01.2011 року (а.с. 10) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дітей записані в графі мати зазначена ОСОБА_1 , в графі батько ОСОБА_2 (а.с. 6, 7).

Згідно із витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька про народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька вказані за заявою матері на підставі ст. 135 СК України (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у Житловому приміщенні/будинку осіб № 1015 від 29.11.2022 року (а.с. 11) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

Згідно листа Житомирської обласної дитячої лікарні Житомирської обласної ради (а.с. 12) наймачем житлового приміщення в гуртожитку лікарні є ОСОБА_2 . Громадянка ОСОБА_1 є членом сім`ї та не являється «уповноваженим власником» житлового приміщення.

Відповідно до копії паспорта відповідача (а.с. 79) прізвище останнього зазначено як « ОСОБА_2 ».

Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с. 70) відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 .

Від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 69).

Зі змісту звіту про здійснені відрахування та виплати КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня», наданого Житомирським ВДВС у Житомирському районі Житомирської області, вбачається, що відповідачу за період з 01.02.2022 року по 30.04.2023 року нараховано 340738,35 грн заробітної плати, з якої утримано 66443,70 грн податків та інших обов`язкових платежів, та 78247,80 грн утримана сума за виконавчим виконавчим листом № 278/3304/21 (а.с. 68).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Щодо позовної вимоги про визнання батьківства.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Як зазначено в п.п. 4, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Враховуючи вищенаведене, та з врахуванням визнання в цій частині позову відповідачем, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають в частині визнання батьківства підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 183СК України частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Оскільки неповнолітні діти сторін на даний момент проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні, то відповідач, як батько дітей, зобов`язаний згідно до вимог Сімейного кодексу України також брати участь в їх утриманні.

З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття останніх, щомісячно.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки розмір доходів, які отримує відповідач, не дає можливості останньому сплачувати аліменти на утримання дітей.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи ту обставину, що позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі 1073,00 гривень за позовну вимогу про визнання батьківства, до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги в цій частині визнав, а тому позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, що складає 536,80 гривні, а з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 536,80 гривні.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей має бути стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 128, 138, 181, 182 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які народилися у м. Житомирі.

Внести зміни до актового запису про народження № 1086 від 22.04.2013 року, здійсненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстаційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у графі «Батько» виключити відомості про батька дитини « ОСОБА_2 » та записати батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Житомир, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Внести зміни до актового запису про народження № 1087 від 22.04.2013 року, здійсненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстаційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: у графі «Батько» виключити відомості про батька дитини " ОСОБА_2 " та записати батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Житомир, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.02.2023 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 грн судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 536,80 грн сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: відомості в матеріалах справи відсутні;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: м. Житомир, майдан Соборний, 1, .

Повне рішення виготовлено 24.07.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік