Провадження № 22-ц/801/570/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 рокуСправа № 127/26903/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.

Секретар: Ковальчук О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

Рішення ухвалила суддя Ан О. В.

Рішення ухвалено о 10 год 45 хв у м. Вінниця

Повний текст судового рішення складено 09 січня 2023 року,

Встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою у якій просила встановити, що вона є рідною донькою ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що її батьками є: мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які уклали шлюб 15 лютого 1975 року, про що Барським районним відділом ЗАГСу Барського району Вінницькій області здійснено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за № 22 від 15 лютого 1975 року.

У шлюбі народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом РАЦС Барського районного управління юстиції Вінницької області було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 16 грудня 1975 року; донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що міським відділом ЗАГС м. Вінниці було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04 березня 1983 року.

Відповідно до актового запису про шлюб її матері присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Проте матір паспорт не змінила та продовжила користуватися прізвищем ОСОБА_6 . У свідоцтві про народження ОСОБА_1 у графі «матір дитини» записано ОСОБА_7 .

У свідоцтвах про народження дітей матір`ю записана ОСОБА_7 .

У 2022 році ОСОБА_2 вирішила подарувати належну їй квартиру донькам. Однак при зверненні до нотаріуса для укладення договору дарування з`ясувалося, що родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не підтверджуються документально. У зв`язку з цим буде змушена заявниця сплачувати податок у розмірі 5%, що і є підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, пославшись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким її заяву про встановлення факту родинних відносин задовольнити, встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що всупереч п. 41 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР від 12 грудня 1970 року, яка була чинна на момент укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у паспорті ОСОБА_2 не було поставлено відмітки про необхідність обміну паспорту після реєстрації шлюбу. Тому, заінтересована особа продовжувала користуватися своїм паспортом у якому було зазначено прізвище « ОСОБА_6 » аж до ІНФОРМАЦІЯ_5 , коли її паспорт було замінено на паспорт громадянина України, зразка 1994 року, у якому було залишено прізвище « ОСОБА_6 ».

Її мати ОСОБА_2 не бажає обмінювати паспорт, оскільки законодавством не передбачено можливості обміняти паспорт зразка 1994 року у формі книжечки на такий самий у позасудовому порядку. Чинним Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 можливий лише обмін на паспорт нового зразку ID-карту. Проте, ОСОБА_2 не бажає надавати згоду на відцифрування і використання персональних даних, що містяться у ID-карті.

Відтак ОСОБА_1 вважає, що звернення до суду із даною заявою є єдиним законним способом захисту її цивільних прав та інтересів, а системний аналіз доказів у їх сукупності, враховуючи викладені обставини справи свідчать про встановленість того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є однією і тією ж особою, та як результат ОСОБА_2 є матір`ю заявниці ОСОБА_1 .

У встановлений судом строк надійшов відзив від заінтересованої особи ОСОБА_2 у якому вона підтверджує обставини викладені у заяві ОСОБА_1 та просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 і її представник адвокат Плотиця В. В. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 апеляційну скаргу визнала, просить її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 15 лютого 1975 року Барським районним відділом ЗАГС Барського району Вінницької області, актовий запис № 22, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали шлюб 15 лютого 1975 року; після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище: ОСОБА_5 (а. с. 8).

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження видане 04 березня 1983 року міським відділом ЗАГС м. Вінниця (а. с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 10 серпня 2022 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_8 уклали шлюб 15 лютого 1975 року та після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а. с. 15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками її є: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а. с. 16).

18 липня 1996 року ОСОБА_2 придбала на Українській біржі нерухомості трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією біржевого контракту №788 (а. с. 12-14).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався тим, що заявник не надала доказів того, що ОСОБА_2 є її матір`ю, оскільки в свідоцтві про народження матір`ю заявника вказана ОСОБА_7 , а також не надала доказів про те, що після народження заявника її мати ОСОБА_7 змінювала прізвище в тому числі на ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 953/17730/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Судом встановлено та визнається учасниками справи, що підставою для встановлення факту родинних відносин між заявником та заінтересованою особою є необхідність уникнення надлишкового оподаткування при оформленні договору дарування, з можливістю реалізації права не сплачувати податок у розмірі 5% від вартості майна, що гарантується ст. 174 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів частини другої статті 315 ЦПК України від встановлення юридичного факту, а саме - факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 з підстав, з яких заявник звернулась до суду із даною заявою, не залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав заявника, оскільки права на укладення правочину заявник не позбавлений, а така підстава, як звільнення заявника від оподаткування, передбаченого положеннями Податкового кодексу України, при укладенні правочинів у відповідних випадках не може бути безумовною підставою для встановлення факту родинних відносин судом.

Не бажання заінтересованої особи у встановленому законом порядку здійснити заміну паспорта та надати згоду на відцифрування і використання персональних даних, що містяться у ID-карті, також, не є підставою для встановлення факту родинних відносин судом, оскільки після зміни прізвища на підставі свідоцтва про шлюб, особа зобов`язана здійснити заміну паспорта у строки визначені законодавством, за порушення якого передбачена адміністративна відповідальність.

Посилання заявника у апеляційній скарзі, що всупереч п. 41 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР від 12 грудня 1970 року, яка була чина на момент укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у паспорті ОСОБА_2 не було поставлено відмітки про необхідність обміну паспорту після реєстрації шлюбу, та як наслідок вона не знала про таку необхідність, нічим не підтверджено та розглядається судом як припущення.

Зі змісту пункту 8 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР від 12 грудня 1970 року вбачається, що відповідно до статті 163 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР реєстрація народження провадиться в органах загсу за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, у разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини.

При цьому пункт 10 вказує, що реєстрація народження провадиться при пред`явленні:

а) довідки лікувального закладу про народження дитини. У виняткових випадках при народженні дитини вдома без подання медичної допомоги факт і час народження повинні бути підтверджені підписами двох свідків у графі 10 запису акта про народження ("Документи, що підтверджують факт народження дитини") із зазначенням прізвища, імені, по батькові та місця проживання свідків;

б) документів, що посвідчують особу батьків (одного з батьків);

в) документа, який є підставою для внесення відомостей про батька в запис акта про народження дитини.

Разом з тим, у свідоцтві про народження ОСОБА_1 зазначено батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Свідоцтво про народження видається на підставі документів поданих батьками, а отже відомості про матір заявниці вносились у свідоцтво на підставі документу, що посвідчує особу матері, довідки лікувального закладу про народження дитини, у яких прізвище матері визначено « ОСОБА_5 ».

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Заявником не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні статтей 76-78 ЦПК України, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається заявник, та були б достатніми для підтвердження факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 з урахуванням підстав з якими заявник звернулась до суду. Також, відсутні необхідні умови для встановлення факту, що має юридичне значення з урахуванням приписів частини другої статті 315 ЦПК України.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить. При цьому колегія суддів приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2023 року