П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м. Київ

Справа №358/941/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/2395/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Тітова М.Б., 13 червня 2022 року у м. Богуславі, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості, визнання недійсним додатку до інвестиційного договору, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета та підстав позову від 27 липня 2018 рокупросив:

§ визнати недійсним складений 25 червня 2016 року Додаток до інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості, укладеного 08 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ;

§ скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: кафе-бар швидкого харчування, загальною площею 794,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер запису про право власності: 16125266;

§ розірвати Інвестиційний договір будівництва об`єкта нерухомості від 08 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ;

§ стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяні йому збитки у розмірі 133355 доларів США, що станом на 27 липня 2018 року становить 3554097, 45 грн;

§ визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна: кафе-бар швидкого харчування, загальною площею 794,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

§ стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн (т.1 а.с. 156-161).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Інвестиційний договір на будівництво об`єкта нерухомості, а саме кафе - бару швидкого харчування на 30 місць з майданчиком відпочинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - « Комплекс »).

Відповідно до умов укладеного договору, відповідач, як землекористувач і замовник будівництва Комплексу, була зобов`язана, зокрема, забезпечити виконання обов`язків землекористувача земельної ділянки, на якій будується Комплекс; погодити проектну документацію на Комплекс з державними і комунальними службами й органами; забезпечити технічний нагляд за будівництвом відповідно до затвердженої проектної документації і державних будівельних норм; після закінчення будівництва забезпечити здачу Комплексу державної технічної комісії з приймання Комплексу в експлуатацію; після приймання Комплексу в експлуатацію сприяти позивачеві в оформленні права загальної пайової власності позивача на Комплекс і/або співінвесторів на відповідні частки Комплексу по 50%. Оформлення права загальної пайової власності на відповідну частку в Комплексі здійснюється за рахунок відповідної Сторони, співінвестора.

Відповідно до умов Договору, позивач здійснював фінансування будівництва Комплексу та свої обов`язки виконав повністю, передавши відповідачеві за період з 2013-2016 років грошових коштів на суму в розмірі 261673 долари США, що підтверджується відповідними розписками відповідача від 05 серпня 2013 року та від 30 травня 2017 року, а також банківськими документами про переказ коштів. Однак, відповідач у будівництво Комплексу фінансові кошти не вкладала, при цьому, грубо порушила свої договірні зобов`язання, а саме, не погодила із ним проектної документації, не надала своєчасної інформації стосовно ведення будівельних робіт, тощо, та всупереч п.2.4.1, п.7.1 Договору, з метою незаконного отримання права на 50% у загальній пайовій власності на Комплекс, підробила підпис позивача у Додатку від 25 червня 2016 року до Договору, відповідно до якого були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про рівні права власності кожної із сторін на цей Комплекс. Крім того, відповідач ОСОБА_2 частину отриманих від позивача коштів використала не на будівництво кафе-бару, що підтверджується звітом про незалежну оцінку нерухомого майна, складеного 19 червня 2017 року СОД ФОП ОСОБА_4 , згідно якого вартість об`єкта нерухомості складає 3420331,00 грн, або 131445 доларів США при курсі НБУ - 26,021 грн/ 1 долар США. Тобто, різниця між сумою коштів, які ОСОБА_1 протягом 2013-2015 років були передані фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , і сумою коштів, які фактично були витрачені на будівництво кафе-бару, складає 133355 доларів США (264800 доларів США - 131445 доларів США).

Відповідач допустила також істотне порушення умов Договору, щодо термінів завершення будівництва Комплексу (перша черга -2014 рік, друга черга - 2015 рік), а саме, будівництво першої черги - кафе-бару було завершено лише у 2016 році, а друга черга будівництва - будівництво будинків відпочинку взагалі не проведена. З 01 червня 2016 року відповідач припинила виконувати будь-які роботи щодо завершення будівництва Комплексу і відмовилася від його охорони.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 651 ЦК України позивач просить розірвати Інвестиційний договір будівництва об`єкта нерухомості від 08 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та згідно положень ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ч. 5 ст. 653 ЦК України, стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його (позивача) користь заподіяні збитки у розмірі 133355 дол США, що станом на 27 липня 2018 року становить 3554097, 45 грн.

Оскільки відповідач - ФОП ОСОБА_2 власні кошти у будівництво Комплексу - кафе-бару швидкого харчування на 30 місць з майданчиком відпочинку не вкладала, і дане кафе-бар було побудовано лише за кошти ОСОБА_1 , то він у зв`язку з розірванням договору, та відповідно до вказаних умов п.7.7 Договору має право на оформлення власності на нього у розмірі 100%.

Обґрунтовуючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивач вказує на те, що він є інвалідом II групи, і замість того, щоб повноцінно займатися своїм здоров`ям, проходити лікування та реабілітацію, яких він конче потребує, змушений займатися вмовлянням відповідача розв`язати ситуацію в правовому полі, а в зв`язку з відмовою від такого вирішення, займатися підготовкою до судового процесу, збиранням доказів, нести витрати на охорону Комплексу. Внаслідок неправомірних дій відповідача він втратив значну грошову суму коштів, що призвело до погіршення його можливостей у реалізації своїх звичок і бажань.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 13 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості, визнання недійсним додатку до інвестиційного договору, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, стягнення заподіяних збитків та моральної шкоди - задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: кафе-бар швидкого харчування, загальною площею 794,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер запису про право власності: 16125266.

Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 30000,00 грн за спричинену моральну шкоду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було доведено факт істотного порушення стороною відповідача інвестиційного договору та заподіяння значної шкоди, яке б значною мірою позбавляло його, на те що він розраховував при укладанні договору, а тому відсутні підстави для розірвання такого договору.

Разом з тим, суд встановив, що додаток до інвестиційного договору не був підписаний позивачем, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, а тому не є укладеним. Однак, на підставі цього додатку була здійснена реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, а тому вона підлягає скасуванню. Враховуючи наслідки скасування державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна, суд прийшов до висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, розмір якої визначений судом з урахуванням принципів розумності та справедливості.

Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, його представником - адвокатом Ящук Л.А. подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуально права.

Вказує, що відсутність в інвестиційному договорі ціни договору жодним чином не пливає на визначений договором термін будівництва. Забудовник не повідомляв інвестора про обставини, які б ускладнювали або унеможливлювали виконання договору, а судом не було оцінено дану обставину.

Також зазначає, що 07 липня 2016 року кафе-бар було введено в експлуатацію лише формально, оскільки фактично таке будівництво не завершилось і як наслідок кафе-бар не міг використовуватись за призначенням.

Звертає увагу, що відповідач припинила виконувати будь-які дії щодо завершення будівництва комплексу та його охорони, проте судом ця обставина була проігнорована.

Посилання суду на те, що відповідач під час забудови понесла витрати на придбання товарів та послуг з урахуванням ПДВ є безпідставними, оскільки документи та звіти, які б підтверджували використання інвестиційних коштів до суду надано не було.

Також не були підтверджені належними та допустимими доказами доводи відповідача про внесення власних коштів у будівництво комплексу.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо розірвання Інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості від 08 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяних йому збитків у розмірі 124705 дол США , визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна: кафе-бар швидкого харчування, загальною площею 794,4 кв.м. та стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 300000, 00 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ящук Л.А. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, наголошував на тому, що рішення суду оскаржується виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог та просив про задоволення цих вимог.

Відповідач неодноразово повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась. Причини неявки суду не повідомила. Тому, враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності вказаної особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

Відповідач згідно з договором оренди від 19 жовтня 2004 року укладеним з Богуславською районною державною адміністрацією, є орендарем земельної ділянки площею 0,3018 га, яка знаходиться на території Шупиківської сільської ради Богуславського району Київської області. Строк оренди за цим договором визначений на 25 років (том 2 а.с.212-216).

08 серпня 2013 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - забудовник) та ОСОБА_1 (далі - інвестор) було укладено Інвестиційний договір будівництва об`єкта нерухомості (надалі - Договір) кафе - бару швидкого харчування на 30 місць з майданчиком відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.11-16).

Відповідно до п. 1.1 даного Договору, етапи будівництва Комплексу наступні: а) перша черга будівництва - кафе - бар; б) друга черга будівництва - будинки відпочинку. Терміни завершення будівництва Комплексу: перша черга - 2014 рік; друга черга - 2015 рік.

Відповідно до п. 2.1 Договору, предметом цього Договору є участь сторін у будівництві Комплексу з отриманням у загальну пайову власність сторін відповідних часток у Комплексі на умовах і в порядку, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору, будівництво Комплексу здійснюється поетапно згідно з п.1.1 Договору, зі здачею в експлуатацію результату кожного етапу будівництва, отриманням документів про право загальної пайової власності Сторін на відповідні, визначені цим Договором, частки у Комплексі.

Відповідно до п. 2.3, Забудовник є землекористувачем і замовником будівництва Комплексу й органом інвестування будівництва Комплексу, зокрема шляхом виконання зобов`язань, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.4 Договору, Інвестор здійснює фінансування будівництва Комплексу шляхом внесення Інвестиції, а Забудовник забезпечує реалізацію Інвестиції Інвестора для будівництва першої черги Комплексу згідно з п. 1.1 Договору.

Відповідно до п. 2.4.1 Договору, за умови виконання Інвестором узятих за цим Договором зобов`язань Сторони отримують у загальну пайову власність частки у Комплексі (виходячи з вартості 1 кв.м. = у таких співвідношеннях: 2.4.1.1. Інвестор - частку в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) у загальній пайовій власності на Комплекс, що становить 315,75 кв.м. у першому блоці Комплексу; 120 кв.м. у другому блоці Комплексу і закріплено за Інвестором згідно з Планом, надалі іменується «Об`єкт інвестування».

2.4.1.2. Забудовник - частку в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) у загальній пайовій власності на Комплекс, що становить 315,75 кв.м. у першому блоці Комплексу; 120 кв.м. у другому блоці Комплексу.

Відповідно до п. 2.4.2 Договору, протягом 3 (трьох) робочих днів після завершення будівництва і введення в експлуатацію першої черги будівництва Комплексу згідно з п. 1.1 Договору Забудовник передає Інвесторові Об`єкт інвестування за Актом приймання-передачі, на підставі якого Інвестор спільно із Забудовником оформляє право загальної власності на Об`єкт інвестування у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 2.8 Договору, Забудовник спільно з Інвестором оформляють право загальної пайової власності на Комплекс згідно з умовами цього Договору і чинного законодавства України, а також Забудовник забезпечує Інвестора всією необхідною для цього документацією й інформацією.

Пункт 2.9 передбачає Інвестиційний внесок Забудовника:

п.п. 2.9.1.1 Виконання встановлених чинним законодавством обов`язків землекористувача земельної ділянки, що використовується для будівництва Комплексу;

п.п. 2.9.2 Забезпечення розроблення проектної документації на Комплекс, експертизи проектної документації в установленому порядку, погодження з відповідними контролюючими, експлуатуючими і ресурсопоставляючими службами й організаціями;

п.п. 2.9.3 Забезпечення виконання всіх передбачених чинним законодавством функцій замовника будівництва Комплексу в повному обсязі силами власного трудового колективу і/або залучених фахівців;

п.п. 2.9.4 Залучення на договірних засадах інших інвесторів для фінансування будівництва частини Комплексу, не покритої обсягом, фінансування Інвестора.

п.п. 2.9.5 Вкладення власних коштів.

Згідно пункту 2.10, Інвестиційний внесок Інвестора полягає у:

п.п. 2.10.1 Фінансування будівництва відповідної частки у Комплексі згідно з проектно-кошторисною документацією згідно з графіком інвестування (п. 2.5 Договору) шляхом перерахування Інвестиції у грошовій формі на розрахунковий рахунок Забудовника або в інших, додатково узгоджених Сторонами, формах.

п.п. 2.10.2 Фінансування внесення змін, коригування наявної проектної документації за згодою Сторін.

Згідно п. 2.11 Терміни будівництва Комплексу визначаються проектно - кошторисною документацією. При виникненні обставин, не залежних від Сторін, що перешкоджають виконанню зобов`язань Сторонами цього Договору у встановлені терміни, або у разі внесення змін, коригування проекту будівництва Комплексу за згодою Сторін, Сторони не несуть відповідальності за зміну термінів будівництва Комплексу.

Відповідно до п. 2.12 Договору, зобов`язання Забудовника вважаються виконаними з моменту здачі першої і другої черги Комплексу в експлуатацію й оформлення свідоцтва про право загальної пайової власності Інвестора на Об`єкт інвестування відповідно до цього Договору.

Згідно з Додатком до цього договору від 25 червня 2016 року між п. 2.4.1.1 та п. 2.4.1.2 викладено в наступній редакції:

п. 2.4.1 Інвестор - частку в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) у загальній пайовій власності на Комплекс, що становить 392,20 кв.м. у першому блоці Комплексу;

п. 2.4.1.2 Забудовник - частку в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) у загальній пайовій власності на Комплекс, що становить 392,20 кв.м. у першому блоці Комплексу (т. 1 а.с.17).

Рішення Шупиківської сільської ради Богуславського району Київської області за № 136-25-VI від 22 серпня 2012 року, затверджено назву території, яка розташована за межами населеного пункту - урочище «Богуславська дача» та присвоєно юридичну адресу новобудові «Кафе - бар» швидкого харчування на 30 місць з майданчиком для відпочинку» на земельній ділянці з розпочатим будівництвом кафе - бару швидкого харчування, на території Шупиківської сільської ради (за межами населеного пункту с. Шупики): Київська область, Богуславський район, Шупиківська сільська рада, Урочище «Богуславська дача», будівля №1 (т. 1 а.с.29).

Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області 07 липня 2016 року зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: Кафе - бар швидкого харчування на 30 місць з майданчиком відпочинку на автодорозі Миронівка - Богуслав, 9 км, загальною площею 794,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням підрядника виконаних робіт, термінів початку та закінчення будівництва, техніко - економічних показників об`єкта, переліку інженерних обладнань об`єкта та інше (т.1 а.с.164-170).

На вказаний Кафе - бар швидкого харчування, що розташований за адресою: Київська область, Богуславський район, Шупиківська сільська рада 9-й км автодороги Миронівка - Богуслав, 17 червня 2016 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (т. 2 а.с.22-28).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 126601682 від 06 червня 2018 року вбачається, що 25 серпня 2016 року на підставі інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості від 08 серпня 2013 року, додатку до інвестиційного договору складеного 25 червня 2016 року, декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 07 липня 2016 року, за ОСОБА_1 (Інвестором) та ОСОБА_2 (Забудовником) зареєстровано за кожним по 1/2 (одній другій) частці права спільної часткової приватної власності на Кафе - бар швидкого харчування, загальною площею 794,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0011, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,3018 га (т. 1 а.с.20-22).

Із інформації про отримання та витрату коштів, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 травня 2017 року, вбачається, що сторонами узгоджено загальний обсяг інвестування в період з 06 серпня 2013 року по 31 серпня 2016 року на суму 254141 доларів США, з яких позивачем внесено 211673 долари США, а відповідачем 42468 доларів США. Сторонами зазначено про здійснення державної реєстрації права власності 25 серпня 2016 року. Також вказано, що за взаємною згодою сторін будівництво було призупинено з 01 червня 2016 року (т.1 а.с.76-77).

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 30 липня 2019 року, ймовірна вартість будівництва кафе-бару швидкого харчування та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 червня 2017 року становить 5512433, 00 грн (т.3 а.с.76-129).

Згідно висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2020 року, ймовірна вартість будівництва кафе-бару швидкого харчування та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 травня 2016 року становить 3528500,83 грн без врахування ПДВ (т. 3 а.с.208-224).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/111-21/11607-ПЧ від 23 квітня 2021 року підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Інвестор» наданого на дослідження Додатку до Інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості, укладеного 08 серпня 2013 року, м. Богуслав, датований 25 червня 2016 рок увиконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т. 4 а.с.64-69).

В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В порядку ч.ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У ч.1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені ст. 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації врегульовано Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність».

У ст. ст. 1, 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (в редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави (ч.1ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

За приписами ст.9 Закону України «Про інвестиційну діяльність», основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтями 77-80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Згідно ч. 1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.80 ЦПК України).

Вирішуючи позов по суті, суд також, звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В силу ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перш за все колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем у справі, і виключно в частині позовних вимог в задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено. На цьому наголошував і представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду. У зв`язку з цим рішення суду першої інстанції в частині визнання додатку до договору неукладеним та скасування державної реєстрації права власності не становить предмет апеляційного розгляду, і в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору та стягнення збитків, апеляційний суд виходить з наступного.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами 08 серпня 2013 року був укладений інвестиційний договір, за умовами якого позивач зобов`язався здійснити інвестування будівництва кафе - бару швидкого харчування на 30 місць з майданчиком відпочинку площею 315,75 кв.м. на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди. До обов`язків відповідача віднесено організацію будівництва, введення новоствореного об`єкту в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності по 50% за кожною із сторін. Терміни завершення будівництва були визначені: перша черга - 2014 рік; друга черга - 2015 рік. Сторонами не було визначено в умовах договору ціни договору або вартості об`єкта будівництва, суми інвестицій та обсягу участі кожної із сторін договору, графіку внесення інвестиційних сум.

Під час укладення Інвестиційного договору будівництва об`єкта нерухомості від 08 серпня 2013 року про інвестування будівництва Комплексу, у Інвестора та Забудовника виник необхідний обсяг цивільних прав та обов`язків, та після виконання ними (Сторонами) у повному обсязі своїх зобов`язань за інвестиційним договором, вони відповідно мають право власності на ці майнові права.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення відповідачем договору, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , яка є Забудовником, виконала свої зобов`язання, передбачені Договором щодо здачі в експлуатацію першої черги комплексу та отримала 07 липня 2016 року Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: Кафе - бар швидкого харчування на 30 місць з майданчиком відпочинку на автодорозі Миронівка - Богуслав, 9 км, загальною площею 794,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що було однією із підстав для державної реєстрації прав на об`єкт нерухомості.

Порушення термінів завершення будівництва Комплексу (згідно договору перша черга - 2014 рік), фактично будівництво першої черги кафе-бару було завершено у 2016 році, не являється істотним порушенням договору зі сторони відповідачки, оскільки частина надходження коштів від інвестора - позивача у справі, відбувалася також протягом 2015 - 2016 років.

Як вже вказано вище, сторонами не було визначено в умовах договору ціни договору або вартості об`єкта будівництва, суми інвестицій та обсягу участі кожної із сторін договору, графіку внесення інвестиційних сум. Із інформації про отримання та витрату коштів, яка підписана сторонами 30 травня 2017 року вбачається, що позивач перераховував відповідачу кошти в доларах США з 06 серпня 2013 року по 31 серпня 2016 року, при цьому курс долара США до гривні був різним - від 8,10 грн за 1 долар США до 25,05 грн за 1 долар США. Також сторони погодили загальний обсяг інвестування і розмір внеску кожного з них. А отже твердження позивача про те, що надані позивачем кошти були використані відповідачем на інші цілі та відсутність здійснення нею інвестування будівництва не знайшли свого підтвердження. Та обставина, що після будівництва вартість об`єкту визначена у сумі меншій ніж обсяг інвестицій не є тому підтвердженням, і не свідчить про наявність заподіяних позивачу збитків з вини відповідача.

Позивач ОСОБА_1 , який згідно Договору є Інвестором будівництва, вніс грошові кошти за об`єкт інвестування, що підтверджується копіями платіжних документів та розписками ОСОБА_2 , а відповідач ОСОБА_2 , яка є Забудовником виконала свої зобов`язання, передбачені Договором щодо здачі в експлуатацію першої черги комплексу, тому сторони у справі є такими, що набули майнові права на об`єкт нерухомості, а відтак цілком виправданими є легітимні очікування позивача на набуття права власності на об`єкт нерухомості, а тому його твердження про порушення його прав не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, позивачем не доведено факт істотного порушення стороною відповідача інвестиційного договору та заподіяння значної шкоди, яке б значною мірою позбавляло його, на що він розраховував при укладенні договору.

Відсутність критерію істотності порушення відповідачем договору, як обов`язкової передумови для розірвання інвестиційного договору на вимогу сторони за рішенням суду з підстав порушення іншою стороною його умов, є підставою для відмови в позові. А отже суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору в судовому порядку.

Оскільки суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами лише при недодержанні договірних зобов'язань, а таких в ході розгляду справи не встановлено, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 133355 доларів США, як збитків, оскільки їх наявність не доведена стороною позивача.

Враховуючи умови укладеного між сторонами договору і обставини наявності правових підстав для користування земельною ділянкою у відповідача, правові підстави для визнання права власності на весь об`єкт нерухомого майна за позивачем - відсутні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи моральну шкода за встановлені судом першої інстанції порушення прав позивача, у вигляді факту не укладення додаткової угоди, в сумі 30000,00 грн, що підлягає відшкодуванню позивачу, були дотримані вказані вимоги. А отже і в цій частині рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи. Тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених ним витрат на стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 13 червня 2022 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 07 лютого 2023 року.