Провадженя № 6/522/234/23
У Х В А Л А

31 липня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Купцова С.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

02 червня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду, заявник просив визнати виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси 13.10.2022 року, щодо боржника ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 28.10.2013 року грошових коштів у загальній сумі 333 203,29 (триста тридцять три тисячі дві три) долари США 29 центів, з яких:

- сума основного боргу за договором позики 320 000 (триста двадцять тисяч) доларів США;

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 13 203 (тринадцять тисяч двісті три) долари США 29 центів;

за договором позики від 16.01.2015 року грошових коштів у загальній сумі 5 255 175 (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка, з яких:

-суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 050 000 (п`ять мільйонів п`ятдесят тисяч);

-проценти за користування чужими грошовими коштами за Договором від 16.01.2015 року у розмірі 175 175,91 (сто сімдесят п`ять тис п`ять) гривень 91 копійка.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Приморського районною суду м. Одеси від 10.12.2021 року, залишеним без змін постановою Одеською апеляційного суду від 15.09.2022 року, позов було задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 16.09.2010 року грошові кошти у загальній сумі 31 585,66 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 66 центів, що складаються з:

-сума основного боргу за договором позики 30 230 (тридцять тисяч двісті тридцять) доларів США;

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 1355 (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять) доларів США 66 центів;

за договором позики від 28.10.2013 року грошові кошти у загальній сумі 333 203,29 (триста тридцять три тисячі двісті три) долари США 29 центів, з яких:

- сума основного боргу за договором позики 320 000 (триста двадцять тисяч) доларів США;

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 13 203 (тринадцять тисяч двісті три) долари США 29 центів;

за договором позики від 16.01.2015 року грошові кошти у загальній сумі 5 255 175 (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка, з яких:

-суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 050 000 (п`ять мільйонів п`ятдесят тисяч);

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 16.01.2015 року у розмірі 175 175,91 (сто сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка.

Постановою Верховного Суду від 26.04.2023 року рішення Приморського районного сулу м. Одеси від 10 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення грошових коштів за договорами позики від 28 жовтня 2013 року та від 16 січня 2015 року було скасовано та ухвалене нове судове рішення, яким ухвалено:

1) Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28 жовтня 2013 року у загальній сумі 333 203,29 доларів США, з яких: сума основного боргу за договором позики 320 000,00 доларів США; проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 13 203,29 доларів США.

2) Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16 січня 2015 року у загальній сумі 5 255 175. 91 грн, з яких:

-суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 050 000 (п`ять мільйонів п`ятдесят тисяч);

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 16.01.2015 року у розмірі 175 175,91 (сто сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка.

Заявник також зазначив, що внаслідок часткового скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на підставі якого було видано виконавчий лист, частина зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним виконавчим документом відсутня.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року прийнято до провадження відповідну заяву.

26 липня 2023 року від представника ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 в якій ОСОБА_2 викладає ідентичні фактичні обставини справи, проте просить визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю та видати новий виконавчий документ щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за Договором позики від 16.09.2010 року у загальній сумі 31 585,66 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 66 центів, що складаються з:

-сума основного боргу за договором позики 30 230 (тридцять тисяч двісті тридцять) доларів США;

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 1355 (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять) доларів США 66 центів

про що зазначено у Рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року.

В обґрунтування ОСОБА_2 зазначив, що визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню тільки в частині, призведе до ускладнення виконання рішень суду І інстанції, адже норми чинного законодавства про виконавче провадження не передбачають належних механізмів дій державного/приватного виконавця під час визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню саме в частині, що призведе до порушень прав не тільки ОСОБА_1 , а й самого ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від заявника і ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договорами позики задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1

за договором позики від 16.09.2010 року грошові кошти у загальній сумі 31 585,66 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 66 центів, що складаються з:

-сума основного боргу за договором позики 30 230 (тридцять тисяч двісті тридцять) доларів США;

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 1355 (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять) доларів США 66 центів;

за договором позики від 28.10.2013 року грошові кошти у загальній сумі 333 203,29 (триста тридцять три тисячі двісті три) долари США 29 центів, з яких:

- сума основного боргу за договором позики 320 000 (триста двадцять тисяч) доларів США;

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 13 203 (тринадцять тисяч двісті три) долари США 29 центів;

за договором позики від 16.01.2015 року грошові кошти у загальній сумі 5 255 175 (п`ять мільйонів двісті п`ятдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка, з яких:

-суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 050 000 (п`ять мільйонів п`ятдесят тисяч);

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 16.01.2015 року у розмірі 175 175,91 (сто сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про справедливу сатисфакцію відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року рішення Приморського районного сулу м. Одеси від 10 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення грошових коштів за договорами позики від 28 жовтня 2013 року та від 16 січня 2015 року було скасовано та ухвалене нове судове рішення, яким ухвалено:

1) Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 28 жовтня 2013 року у загальній сумі 333 203,29 доларів США, з яких: сума основного боргу за договором позики 320 000,00 доларів США; проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 13 203,29 доларів США.

2) Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16 січня 2015 року у загальній сумі 5 255 175. 91 грн, з яких:

-суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 050 000 (п`ять мільйонів п`ятдесят тисяч);

-проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 16.01.2015 року у розмірі 175 175,91 (сто сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка.

Рішення Приморського районного сулу м. Одеси від 10 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики від 16 вересня 2010 року залишено без змін.

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до вимог статті 129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Верховний суд у своїй постанові від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц, зазначає: «Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності стадії виконання судового рішення. Сутність цієї процедури має тісний зв`язок з сутністю виконавчого провадження. В даному випадку дослідженню підлягають питання співвідношення виконавчого процесу та матеріального права, що підлягають захисту.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження. припинення зобов`язань передання відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд відзначає, що сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду" .

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, позицію Заявника та ОСОБА_2 , суд вважає, що належним способом захисту як прав Заявника так і прав ОСОБА_2 є визнання виконавчого листа, що виданий Приморським районним судом м. Одеси 13.10.2022 року, щодо боржника ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню повністю та видати нові виконавчі листи на виконання рішення Приморського районного сулу м. Одеси від 10 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики від 16 вересня 2010 року та на виконання постанови Верховного Суду від 26 квітня 2023 року

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 432, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси від 13.10.2022 року в рамках справи № 522/16362/16-ц, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Видати виконавчий лист щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1

за договором позики від 16.09.2010 року грошові кошти у загальній сумі 31 585,66 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять) доларів США 66 центів, що складаються з:

-сума основного боргу за договором позики 30 230 (тридцять тисяч двісті тридцять) доларів США;

проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 1355 (одна тисяча триста п`ятдесят п`ять) доларів США 66 центів;

Видати виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 заборгованість за договором позики від 28 жовтня 2013 року у загальній сумі 333 203,29 доларів США, з яких: сума основного боргу за договором позики 320 000,00 доларів США; проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики у розмірі 13 203,29 доларів США та заборгованості за договором позики від 16 січня 2015 року у загальній сумі 5 255 175, 91 грн, з яких: суму основного боргу за договором позики у розмірі 5 050 000 (п`ять мільйонів п`ятдесят тисяч); проценти за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 16.01.2015 року у розмірі 175 175,91 (сто сімдесят п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 91 копійка

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Чернявська Л.М.