Ухвала

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 753/4498/19

провадження № 61-13723св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови та роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про закриття касаційного провадження у справі № 753/4498/19 відмовлено.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року скасовано.

Справу № 753/4498/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У січні 2023 року ОСОБА_2 подав заяву про прийняття додаткової постанови, в якій, з посиланням на пункт 1 частини першої статті 270 ЦПК України, просив викласти у додатковій постанові мотиви, зазначені у цій заяві, відзиві на касаційну скаргу від 01 листопада 2021 року, заяві щодо вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі від 07 лютого 2022 року доводи, заперечення проти позову відповідача ОСОБА_2 із посиланням на відповідні докази, які не знайшли свого відображення у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року; викласти у додатковій постанові наявні у матеріалах справи та підтверджені доказами підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя та присудження предмету спору відповідачу ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/4498/19 не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги позивача ОСОБА_1 , з приводу якої відповідач ОСОБА_2 подавав докази і давав пояснення суду касаційної інстанції, а саме: 1) щодо неподільності предмету спору; 2) щодо відмови у позові з мотивів неефективного, неправильно обраного позивачем способу правого захисту; 3) щодо присудження предмету позову відповідачу ОСОБА_2 , навіть у тому випадку, якщо суд зробить висновок про наявність спільної сумісної власності на такий предмет позову (що відповідач заперечує).

21 лютого 2023 року ОСОБА_2 подав заяву про залишення без розгляду заяви про прийняття додаткової постанови.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Тому заяву ОСОБА_2 про залишення без розгляду заяви про прийняття додаткової постанови слід задовольнити.

У січні 2023 року ОСОБА_2 подав заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 листопада 2022 року.

Заява мотивована тим, що у розділі «Позиція Верховного Суду» постанови Верховного Суду від 09 листопада 2022 року не наведено мотивованої оцінки та підстав відхилення аргументів відповідача. Суд касаційної інстанції ухвалив рішення всупереч правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду та практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви про роз`яснення постанови з таких мотивів.

Згідно частин першої, другої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`яснення підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року, яку просить роз`яснити ОСОБА_2 , постанову Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року скасовано, справу № 753/4498/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З аналізу змісту заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що доводи, викладені у заяві в їх сукупності зводяться до незгоди із ухваленим судовим рішенням та стосуються роз`яснення мотивів ухваленої постанови.

З урахуванням наведеного, а також того, що постанова Верховного Суду від 09 листопада 2022 року набрала законної сили та не підлягає примусовому виконанню, вказана постанова відповідно до правил статі 271 ЦПК України роз`ясненню не підлягає, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу ОСОБА_2 на те, що неодноразове подання заяв для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, може бути визнано зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Керуючись статтями 260, 270, 271 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про залишення без розгляду заяви про прийняття додаткової постанови задовольнити, заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови залишити без розгляду.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук