ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/618/20 Номер провадження 22-ц/814/2155/23Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Прядкіної О.В., Хіль Л.М.,

при секретарі Гречка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2022 року

у справі за позовом Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, за участі третьої особи: ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину щодо поруки,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 01.10.2001 між Фондом і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду №0239-2001 про надання кредиту на будівництво об`єкта нерухомого майна в сумі 34 000 грн з кінцевим терміном повернення 30 листопада 2019 року зі сплатою 3% річних. Фонд фактично надав ОСОБА_3 22786,35 грн.

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаною кредитною угодою 01.10.2001 між Фондом та відповідачем ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 укладено заяву-поруку АЕВ №441439, відповідно до якої останні зобов`язуються відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань, передбачених вказаною кредитною угодою.

Зазначає, що відповідачі є солідарними боржниками у справі.

Всупереч вимогам кредитної угоди відповідач ОСОБА_2 зобов`язання по погашенню кредиту не виконує, платежі на рахунок Фонду не вносить.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01.04.2020 заборгованість ОСОБА_2 по кредитній угоді становить 13035 грн, з них: кредитні кошти 8815 грн, відсотки за користування кредитом - 1708 грн, пеня 2512 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за кредитною угодою №0239-2001 від 01.10.2001 просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за вказаним договором у вищезазначеному розмірі, а також понесені судові витрати.

Просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість по кредитній угоді у розмірі 13035 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Фонду за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину щодо поруки, згідно заяви ОСОБА_1 від 01.10.2001. У зазначеному позові посилався на те, що в поданій до Фонду заяві були викладені наміри на майбутнє укласти договір поруки у відповідності до норм чинного на той час законодавства, та в подальшому нести солідарну відповідальність згідно кредитної угоди № 0239-2001 від 01.10.2001. Вважає, що заява не є належним та допустимим письмовим доказом наявності укладеної та підписаної двосторонньої угоди про поручительство відповідно до вимог ЦК від 18.07.1963 року який діяв на момент укладання. Крім того, вважає, що не пропустив строки позовної давності оскільки 16 листпада 2019 року отримав вимогу Фонду про негайне погашення за позичальника ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 18800 грн. Враховуючи, що з Фондом не укладав жодного письмового договору поруки, то до 16 листопада 2019 року не володів будь якою інформацією наявності обов`язків відповідно до заяви від 01 жовтня 2001 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2022 року первісний позов Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість по Кредитній угоді № 0239-2001 в загальній сумі 11346,12 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (36011, м. Полтава, вул. Міщенка, 2, ) судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та судові витрати у розмірі 2080,70 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_5 до Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, за участю третьої особи: ОСОБА_6 про визнання недійсним правочину щодо поруки, згідно заяви ОСОБА_1 від 01.10.2001 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з зазначеним рішенням його ва апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням обставина справи. Посилається на недоведеність факту отримання коштів. Вказує, на неправильні розрахунки розміру відсотків та пені, що підлягають стягненню.

Також зазначає, що договір поруки не укладав, при цьому позивачем порушено строки звернення до суду з вимогою до нього, як до поручителя.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Халявки І.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_2 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувала, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати дане рішення в частині задоволених позовних вимог до зазначеної особи.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справим вбачається, що на підставі поданої ОСОБА_2 заяви від 13 червня 2000 року між нею та Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було укладено кредитну угоду №0239-2001 від 01 жовтня 2001 року (т. 1 а.с.7-12).

Згідно з умовами угоди позивач взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 34000 грн зі сплатою 3% річних на будівництво індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Гриньки Глобинського району, Полтавської області, а ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути кредит (т. 1а.с.8-12, а.с 60-63).

Також 01 жовтня 2001 року між Фондом та відповідачем ОСОБА_1 і ОСОБА_7 було укладено заяву-поруку серії АЕВ №441439, відповідно до якої поручителі у випадку невиконання ОСОБА_2 зобов`язань по кредитній угоді №0238-2001 від 01 жовтня 2001 року прийняли на себе зобов`язання відповідати за погашення вказаного боргу (т.1 а.с.13).

Відповідно до долучених до справи копії платіжних доручень та накладної про отримання будівельних матеріалів Фонд на виконання своїх зобов`язань безпосередньо надав кредит на суму 22786,35 грн. ( т. 1 а.с. 137-140).

Однак представник фонду підтвердив, що надання кредиту проводилось поетапно, на протязі двох років починаючи з ІV кварталу 2001 року і закінчуючи ІІ кварталом 2003 року. Протягом цього часу Кредитна угода заповнювалась відповідальними за цей напрямок роботи працівниками Фонду в частині заповнення графіку будівництва та строкового зобов`язання.( т.1 а.с.134)

Відповідно до Висновку експерта № 2606/8595 від 14 квітня 2021 року в наданому примірнику Кредитної угоди № 0239 -2001 від 01 жовтня 2001 року «Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» рукописні записи в п.1.1, п. 1.2., п. 4.1 є первинними і змінам не піддавались, вирішити питання стосовно дати виконання рукописних записів п.1.1, п. 1.2, п.4.1, п. 4.4. примірнику «Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» не надається можливим, вирішити питання стосовно періоду часу виконання рукописних записів в примірнику Кредитної угоди № 0239 -2001 від 01.10.2001 «Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» - не надається можливим. В наданому на дослідженні примірнику Кредитної угоди № 0239 -2001 від 01.10.2001, що належить ОСОБА_2 на ділянках для записів п. 1.1, п. 1.2, п. 4.1. та п. 4.4 невидимого тексту немає, на вказаних ділянках бланку Кредитної угоди рукописні записи не виконувались.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що враховуючи висновок експерта і письмові твердження представника позивача за первісним позовом, відповідачу ОСОБА_2 не відомо було про ті заповнені пункти кредитної угоди, які заповнювались відповідальними працівниками Фонду в подальшому протягом двох років, що не оспорюється і підтверджується представником позивача, як і не було відомо про вписані в подальшому строки погашення за Кредитною угодою № 0239 -2001 від 01 жовтня 2001 року в п.1.2, 4.1, 4.4.

Згідно бухгалтерської довідки ОСОБА_2 має заборгованість в сумі 8815, 00 грн кредитних коштів, 1708,00 грн. відсотків за користування кредитом, та нарахована пеня за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 2512,00 грн. ( т. 1 а.с. 6)

Незважаючи на отримання письмових повідомлень Фонду щодо простроченої кредитної заборгованості ( т. 1 а.с.158-163), остання відповідачами не сплачена.

Позиція суду апеляційної інстанції

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту заяви підписаної 01 жовтня 2001 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 вбачається, що вони зобов`язуються перед Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, що ОСОБА_2 за кредитною угодою № 0239-2001 сплатить позику в розмірі 34000 грн. одержану на будівництво житлового будинку. У разі невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань, згідно Кредитної угоди, зазначають, що на вимогу Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі будуть погашати платежі з позики і нараховані відсотки в строки і в розмірах встановлених зобов`язанням позичальника.

Заява укладена в письмовій формі, підписана ОСОБА_1 і ОСОБА_7 та завірена нотаріально.

Зі змісту заяви вбачається, що вона відповідає загальних вимогам щодо наявності істотних умов, містить інформацію щодо сторін кредитного договору, його ідентифікуючих ознак та суми кредиту. Також вбачаєтеся, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 беруть на себе зобов`язання бути поручителями ОСОБА_2 , а не висловлюють намір в подальшому укласти договір поруки.

При цьому, також колегія суддів звертає увагу. що при підписанні зазначеної заяви дотримано письмової форми відповідно до вимог статті 191 ЦК УРСР.

Зважаючи на зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність доводів наведених в зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі щодо неукладення договору поруки, та відсутності зазначення істотних умов договору.

Інших підстав недійсності укладеного правочину ОСОБА_1 не зазначено та відповідних доказів на підтвердження не надано.

У свою чергу, досліджуючи обставини справи та укладені договори колегія суддів звертає увагу, що на момент укладення договір поруки, 01 жовтня 2001 року, діяв ЦК УРСР.

Відповідно до пункту 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції кредитна угода №0239-2001 від 01 жовтня 2001 року укладена між ОСОБА_2 та Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі в редакції погодженій та підписаній позивальником не містить інформації щодо строків та порядку погашення заборгованості.

Аналізуючи заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 колегія суддів звертає увагу, що вона не містить жодної інформації щодо строків поруки.

Відповідно до частини 2 статті 194 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення кредитної угоди та договору поруки, порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений, або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки.

За вказаних обставин, враховуючи що кредитна угода та договір поруки не містять інформації щодо строків погашення заборгованості та строків дії договору поруки, колегія суддів приходить до висновку, що відповідальність поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинилася після закінчення одного року з дня укладення договору поруки, тобто 02 жовтня 2002 року.

Також дана обставина свідчить, що положення ЦК України не можуть застосовуватися до зазначених правовідносин, оскільки вони припинилися до набрання ним чинності.

При винесенні рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слідзадовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2022 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором та судового збору скасувати.

У задоволенні позову Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, та звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, з Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на користь держави підлягає стягненню судовий збір, передбачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1576 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2022 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором та судового збору скасувати.

У задоволенні позову Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на користь держави судовий збір передбачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1576 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2023 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді О.В. Прядкіна

Л.М. Хіль