Номер провадження: 22-ц/813/1114/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача ОСОБА_2,

від позивача ОСОБА_1 - не з'явились,

переглянувши справу №522/20192/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звернувшись 16 листопада 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що є керівником Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», основний вид діяльності: Будівництво житлових і нежитлових будівель.

25 жовтня 2018 року у мережі Інтернет на особистій сторінці відповідача ОСОБА_2 у мережі Facebook була розміщена публікація ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 жовтня 2018 рокуу мережі Інтернет на особистій сторінці відповідача ОСОБА_2 у мережі Facebook була розміщена публікація із фото ОСОБА_1 на фоні недобудованого будівельного об'єкту та логотипами «Аквамарин» та «Таїровські сади» із написом «Афера» поруч із фото ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2.

03 листопада 2018 року умережі Інтернет на особистій сторінці відповідача ОСОБА_2 у мережі Facebook була розміщена публікація ІНФОРМАЦІЯ_4.

10 листопада 2018 року умережі Інтернет на особистій сторінці відповідач ОСОБА_2 у мережі Facebook був розміщений коментар ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 у публікаціях намагається виставити його в очах читачів в образі злочинця, публікації побудовані у формі звинувачень та направлені лише на дискредитацію; що розповсюджена інформація є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Позивач ОСОБА_1 після уточнення 24 квітня 2019 року вимог остаточно просив:

визнати такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, поширену ОСОБА_2 на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за посиланнями:

ІНФОРМАЦІЯ_1;

ІНФОРМАЦІЯ_2;

ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

ІНФОРМАЦІЯ_3;

зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з моменту набрання рішенням законної сили видалити недостовірну інформацію з особистої сторінки у соціальній мережі Facebook за вказаними посиланнями;

зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ним з особистої сторінки у соціальній мережі Facebook, у спосіб найбільш близький до способу її поширення шляхом публікації резолютивної частини рішення на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за зазначеним позивачем посиланням;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.;

розподілити судові витрати (т.1 а.с.4-10, 106-108).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.18-19).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що будинки, які обслуговують кооперативи, керівником в яких є ОСОБА_1, недобудовані, змінені номери квартир, здійснюється подвійний продаж квартир, з вкладників вимагають по 10-24 тисячі доларів доплати за вже придбані квадратні метри під реальною загрозою втрати придбаних квартир. Розмір вкладів позивача у статутні капітали кооперативів мізерні, кооперативи є учасниками багатьох судових справ, а позивач учасником декількох кримінальних проваджень. Є ризик того, що ОСОБА_1 може зникнути з грошима вкладників. Дана інформація є загальновідомою, міститься у вільному доступі у мережі Інтернет на сторінках різних інтернет-видань. Дійсно на власній сторінці у мережі Facebook розміщувалась інформація, про яку зазначає позивач, проте відповідач не вважає інформацію такою, що не відповідає дійсності, оскільки інформація містилася у вільному доступі у мережі Інтернет та є фактично оціночним судженням. Відповідач виклав об'єктивне бачення загальновідомої ситуації, що відбувається навколо «відомих» кооперативів та їх керівників. Щодо моральної шкоди, то позивачем не надано доказів завдання моральних страждань, критерії визначення розміру моральної шкоди не зрозумілі (т.1 а.с.42-49).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року за клопотанням представника відповідача призначено семантико-текстуальну експертизу публікацій (т.1 а.с.157-158).

13 квітня 2020 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України надано Висновок експерта №72-20 від 19 березня 2020 року за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи за матеріалами справи №522/20192/18 (т.1 а.с.172-186).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.215-216).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року позов задоволено частково;

визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, поширену ОСОБА_2 30 жовтня 2018 року на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, та зобов'язано ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з моменту набрання рішенням законної сили видалити інформацію від 30 жовтня 2018 року з особистої сторінки у соціальній мережі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, поширену ОСОБА_2 03 листопада 2018 року на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, та зобов'язано ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з моменту набрання рішенням законної сили видалити інформацію від 03 листопада 2018 року з особистої сторінки у соціальній мережі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, поширену ОСОБА_2 10 листопада 2018 року на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3, та зобов'язано ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з моменту набрання рішенням законної сили видалити коментар від 10 листопада 2018 року з особистої сторінки у соціальній мережі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3;

зобов'язано ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з моменту набрання рішення законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ним, з особистої сторінки у соціальній мережі Facebook у спосіб, найбільш близький до способу її поширення, шляхом публікації резолютивної частини рішення на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook;

в іншій частині позовних вимог відмовлено;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на сплату судового збору 4933,60 грн. (т.2 а.с.24-34).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.40-47).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Дійсно відповідачем ОСОБА_2 30 жовтня 2018 року, 03 листопада 2018 року, 10 листопада 2018 року на особистій сторінці у Facebook зроблені зазначені у рішенні суду публікації. Діяльність публічної особи ОСОБА_1 в якості громадського діяча, бізнесмена, забудовника становить суспільний інтерес, тому позивач має особливий статус, тому межа допустимої критики по відношенню до нього як до публічної особи може бути висловлена в значно гострішій формі ніж по відношенню до звичайного громадянина, а застосування певних словосполучень в контексті розповсюдженої інформації не може сприйматися як твердження про вчинення конкретної дії. Судом підлягали врахуванню висновки судової лінгвістичної експертизи №72-20 від 19 березня 2020 року, а не виготовлений на замовлення позивача висновок №27/19 від 15 березня 2019 року. Аналізуючи характер висловлювань, які є предметом справи, та головне особу позивача, неможливо вважати дані висловлювання твердженнями про вчинення відповідачем конкретних діянь, а сам характер таких висловлювань та контекст, в якому вони були здійснені, призводить до їх сприйняття саме як висловлення оцінки, а не твердження. За відомостями інформаційного агентства Одеса-Медіа ОСОБА_1 входить до рейтингу 100 впливових одеситів, власне перебуваючи на 30 позиції, тому і межа допустимої критики відносно нього є значно ширшою ніж щодо окремої пересічної особи.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не є політиком та публічною особою. Публікації містять негативну інформація не лише про будівельні компанії. Висловлювання у спірних публікаціях є твердженнями, в яких об'єкти, події, інші сутності та їх якості представляються як такі, що мають місце насправді, а інформація, яка в них міститься, передбачає можливість верифікації, тобто оцінку істинності наведених відомостей, та викладена у формі фактичних тверджень. Прийняття судом висновку №27/19 семантико-текстуальної експертизи від 15 березня 2019 року як доказу є правомірним. Належним доказом того, що особа є аферистом, шахраєм, взяткодавцем, керівником організованої злочинної групи або злодієм (саме до таких характеристик прибігає ОСОБА_2 у своїх публікаціях) може бути лише вирок суду. ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення ніколи не визнавався (т.2 а.с.63-71).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (ч.1 ст.201 ЦК України).

Кожен має право на повагу до його гідності та честі (ч.1 ст.297 ЦК України).

Гідність та честь фізичної особи є недоторканними (ч.2 ст.297 ЦК України).

У розумінні частини 2 статті 297 ЦК України соціальна цінність даної норми полягає у підкресленні наявності у всіх юридичного обов'язку, зміст якого полягає у повазі до гідності та честі, тобто в утриманні від дій, які свідчили б про зневагу до цих соціальних цінностей.

Неповага до гідності та честі людини може мати різні прояви: образа, грубе поводження.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації (ч.1 ст.299 ЦК України).

У розумінні частини 1 статті 299 ЦК України ділова репутація - це суспільна думка, суспільна оцінка ділових якостей людини. Право на недоторканість ділової репутації стосується не лише позитивної (схвальної), а й негативної суспільної оцінки, хоча для більшості ділових людей значення має підтримання належного рівня саме позитивного оцінювання їх діяльності. Право на недоторканість ділової репутації може бути порушене насамперед шляхом поширення неправдивої негативної інформації. Інформація - це будь-які фактичні дані про обставини, що відбулися чи відбуваються, тобто це своєрідний репортаж, хроніка дій та подій.

Кожен має право на свободу думки та слова. Відповідно кожен має право висловлювати, публікувати свої думки (враження) щодо дії іншої особи. Аналіз цих дій, в тому числі виокремлення негативних моментів, не є порушенням права на недоторканість ділової інформації.

Порушенням буде повідомлення про аспекти ділової репутації, яких насправді не було.

Право на недоторканість ділової репутації має тлумачитися і як право на справедливе оцінювання діяльності особи.

Захист ділової репутації можливий лише у разі протиправної поведінки іншої особи незалежно від розміру її негативних наслідків. Способом такого захисту може бути припинення дій, якими вона порушена, а також вчинення відповідних дій, спрямованих на поновлення ділової репутації.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб (ч.1 ст.275 ЦК України).

Особисті немайнові права ОСОБА_1 як то честь, гідність, ділову репутацію порушено внаслідок поширення про нього ОСОБА_2 недостовірної інформації на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook.

Відповідно до положень частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право нас спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (ч.3 ст.277 ЦК України).

Право на захист відповідно до статті 277 ЦК України не виникає, якщо особа лише висловила своє ставлення до іншої особи, її діяльності, поведінки, вчинку. Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право на свободу думки і слова, межею якої є право іншої особи на повагу до її гідності та честі.

У розумінні частини 3 статті 277 ЦК України право кожного на повагу до його гідності та честі зумовлює презумпцію непричетності, невинуватості: негативна інформація, бездоказово поширена про особу, є недостовірною.

Недостовірною є інформація неправдива, та, що не відповідає дійсності, тобто повідомлення про факти, події, яких насправді не було.

Поширенням неправдивої інформації вважається ознайомлення з нею хоча б однієї особи. Повідомлення про певні факти безпосередньо тому, кого вони стосуються, не є поширенням.

Право на захист не пов'язується з ганебністю поширеної інформації. Поширення ганебної інформації може бути вагомим аргументом лише при розгляді судом вимоги про відшкодування моральної шкоди. Недостовірна інформація підлягає спростуванню незалежно від її ганебності.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, тобто встановив порушення особистих немайнових прав ОСОБА_1 як то честі, гідності, ділової репутації поширенням про нього ОСОБА_2 недостовірної інформації на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook у публікаціях від 30 жовтня 2018 року, 03 листопада 2018 року, 10 листопада 2018 року. Поширена інформація є негативною, поширеною бездоказово, є недостовірною, так як не відповідає дійсності, носить образливий характер та стосується безпосередньо ОСОБА_1

Суд надав оцінку доказам, якими кожна із сторін доводила обставини, на які посилалась, як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обґрунтованого висновку про право ОСОБА_1 на захист порушених особистих немайнових прав на підставі статті 277 ЦК України шляхом спростування недостовірної інформації, поширеної у вказаних судом публікаціях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для переоцінки доказів не встановлено; норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, застосовано правильно.

ОСОБА_1 у спірний період не був посадовою чи політичною особою, тобто, не був публічною особою. Тому, посилання ОСОБА_2 на те, що межі припустимої критики щодо ОСОБА_1 є ширшими, ніж у випадку зі звичайними людьми, безпідставні.

Поширена ОСОБА_2 інформація не є його суб'єктивною оцінкою дійсних фактів, подій тощо, тобто, не містить ознак оціночного судження. Дії, які підпадають під ознаки кримінально-карного діяння, не можуть бути оціночними судженнями. Доказів притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень не надано.

Правові підстави для відмови в позові відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова