ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/289/21Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/817/160/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

секретар с/з- Панькевич Т.І.

з участю апелянта, його представника, та представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року, ухвалене суддею Радосюком А.В., дату складення повного тексту не зазначено у справі №602/289/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача: Служба у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації, Борсуківська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей.

Позивач зазначала, що після розлучення батьків мати дітей ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла.

ОСОБА_1 вказала, що на даний час діти проживають з нею, рідною бабусею по материнській лінії, та перебувають на її утриманні. Відповідач без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх здоров`ям та вихованням, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, байдужий до процесу навчання, підготовки дітей до самостійного життя, не забезпечує їх матеріально, не здійснює догляду, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми взагалі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не відвідує дітей за місцем їх проживання. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що перешкод у спілкуванні з дітьми, виконанні ним своїх батьківських обов`язків відповідачу ніхто не чинив.

Позивач звернула увагу на те, що станом на 01.01.2021 року у відповідача є заборгованість по сплаті аліментів у сумі 32082,94 грн.

На думку позивача, не здійснюючи грошового забезпечення дітей відповідач не сприяє нормальному і необхідному для розвитку дітей харчуванню, лікуванню у разі необхідності такого, культурному розвитку дітей, отриманню дітьми освіти.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Рішенням Лановецького районного суду від 11.11.2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача: Служба у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації, Борсуківська сільська рада Кременецького району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідач ОСОБА_2 , поклавши на Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Семусь Т.А. подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Представник позивача вважає, що у матеріалах справи міститься ряд беззаперечних доказів того, що відповідач свідомо нехтує потребами своїх дітей, порушує їх права на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків і ця його винна поведінка є тривалою, зокрема: пояснення дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , психологічний висновок спеціаліста - психолога ОСОБА_12 за результатами проведення бесіди з сином ОСОБА_11 та самі пояснення ОСОБА_2 .

За два роки після смерті матері дітей ОСОБА_8 відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на те, щоб проживати разом із дітьми та забрати їх до себе від баби з дідом, а факт заперечення ОСОБА_2 проти позову про позбавлення батьківських прав на думку представника позивача не свідчить про інтерес відповідача до дітей та реальне бажання змінити поведінку, що стверджується позицією, висвітленою у Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі №459/3411/18.

Адвокат Семусь Т.А. зазначає, що суд безпідставно застосував передбачене ч.2, 3 ст. 171 СК України право постановити рішення всупереч думці дитини в силу неспроможності нею надати правильну оцінку та висловлення її під впливом зовнішніх факторів. При цьому слід враховувати, що свою думку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 висловлювали в якості свідків, перебуваючи під присягою.

Представник позивача вважає, що є всі підстави вважати, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною (сплата аліментів по 700,00 грн. на кожну дитину) та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. При цьому, слід враховувати, що такі життєві умови були обрані відповідачем ще задовго до розірвання шлюбу з їхньою матір`ю. Перебуваючи більшу частину часу на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя.

На думку представника позивача, встановлені у справі обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Адвокат Семусь Т.А. вважає, що обраний судом спосіб попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання неповнолітніх дітей, поклавши на Борсуківську сільську раду Кременецького району, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем - очевидно не є дієвим, оскільки позивач починаючи з моменту, коли дізнався про початок процедури позбавлення його батьківських прав у квітні 2021 року мав достатньо часу та можливість змінити таке своє ставлення, однак, не змінив його.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Із матеріалів справи видно, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 (а.с. 41 т. 1).

ОСОБА_2 обізнаний про наявність апеляційного провадження, отримував від апеляційного суду ухвалу про відкриття апеляційного провадження разом із копією апеляційної скарги (рекомендоване повідомлення трек номер: 318), судову повістку про судове засідання призначене на 14.02.2023 року (рекомендоване повідомлення трек номер: 195).

Судову повістку про судове засідання на 28.02.2023 року, яку надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 не було йому вручено та повернуто до суду із причинами невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (рекомендовані повідомлення з трек номерами: 501).

Судові повістки про виклик відповідача в судові засідання на 15 березня та 29 березня 2023 року вручені вдповідачу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями тре номер 742 та 379.

Згідно ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 належно сповіщений про час та місце судового засідання, однак не з`явився до суду без поважних причин.

В судовому засіданні апелянт та її представник апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, які викладено у ній, тому просили оскаржуване судове рішення скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов задовольнити. ОСОБА_1 додатково пояснила, що відповідач з 2011 року проживав в місті Ланівці із своєю матір`ю, їздив на заробітки за кордон та інколи навідувався до дітей. Після розлучення дочки з відповідачем з 2017 року він не приходив до дітей, не підтримав дітей на похороні матері, не забрав їх знаючи що вона похилого віку, а органу опіки та піклування повідомив що віддасть їх на повне державне забезпечення. На прохання оформити пенсію по втраті годувальника сказав що вона нічого не отримає. Лише після подачі позову про позбавлення батьківських прав звернувся в навчальний заклад і до органу опіки і піклування про побачення з дітьми, однак жодні перешкоди йому не чинились і він більше як за два роки після смерті матері приходив два рази, просив надати посвідчення про те, що він багатодітний батько. Після ухвалення у справі рішення відповідач жодного разу не прийшов до дітей.

Представник апелянта додатково пояснила, що відповідач з 2017 року ухиляється від виховання дітей, після смерті матері як законний представник не змінив своєї поведінки по відношенню до дітей, аліменти сплачував у мізерному розмірі ( по 700,00 грн. на кожну дитину) при тому що їздив на кордон на заробітки і лише під час розгляду даної справи сплатив заборгованість по аліментах у мінімально встановленому розмірі, відмовився оформляти пенсію по втраті годувальника яку діти з січня 2021 року втратили. У разі позбавлення батьківських прав відповідача діти будуть отримувати пенсію у розмірі 7000,00 грн. кожен, користуватись пільгами при вступі у навчальні заклади, та навчанні і проживанні в гуртожитку. Позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей.

Представник третьої особи на стороні позивача Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, скасувати рішення Лановецького районного суду від 11.11.2022 року та постановити нове судове рішення про задоволення позову. Пояснила, що мати самостійно після розлучення виховувала дітей, а після її смерті цим займається бабуся. Відповідач звернувся із заявою про встановлення побачень із дітьми і за висновком органу опіки та піклування навіть не приходив. Ні під час розгляду справи, ні після ухвалення рішення відповідач не бере участі у вихованні дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні належні та допустимі докази ухилення відповідача від виховання дітей, свідомого нехтування ним батьківськими обов`язками, тому відмовив у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Однак, із урахуванням того, що відповідач не в повній мірі здійснював батьківські обов`язки щодо виховання дітей, суд вважав за необхідне попередити ОСОБА_2 змінити своє ставлення до виховання дітей, поклавши контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем на орган опіки і піклування.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 1 та 2 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 15 зазначеного Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Частинами 4, 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Судом установлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 - 14.07.2006 року, ОСОБА_5 - 08.09.2011 року, їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 що підтверджується свідоцтвами про їх народження, виданими Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області серії НОМЕР_1 виданого 21.06.2005 року; серії НОМЕР_2 виданого 08.08.2006 року; серії НОМЕР_3 , виданого 15.09.2011 року (а.с.12, 17, 24).

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 18.09.2017 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.02.2004 року Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №3, розірвано (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 16.03.2018 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 уклали шлюб, який було розірвано 03.11.2020 року (а.с. 10, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла (а.с.7).

ОСОБА_3 з 01 вересня 2020 року по даний час навчається у Лановецькій філії ДНЗ «ТПК ПВФП» за професією «муляр; штукатур». Згідно характеристики ОСОБА_3 систематично відвідує навчальний заклад, навчається в міру своїх можливостей, учень виконує домашні завдання під наглядом бабусі, яка приймає активну участь у його вихованні, вона систематично цікавиться його навчанням та досягненнями у здобутті обраної ним професії. Батько ОСОБА_2 з моменту вступу у навчальний заклад ніколи не цікавився навчанням і поведінкою сина (а.с.15,16).

Згідно характеристики ОСОБА_4 протягом 2018-2020 років навчалася у Лановецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 з 7 по 8 клас, зарекомендувала себе з позитивної сторони. 04.01.2021 року ОСОБА_10 поступила на навчання у Збаразький ліцей Тернопільської обласної ради За час навчання ОСОБА_10 у школі та ліцеї батько не цікавився навчанням дитини. ОСОБА_14 перебуває на утриманні бабусі, яка приділяє належну увагу вихованню учениці (а.с.20, 21). Згідно довідки № 98 від 11.02.2021 року ОСОБА_4 з 01.09.2020 року по 04.01.2021 року навчалася у 9 класі «ДП» (допрофесійна підготовка) в ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з ПВФП» і перебувала на утриманні та вихованні у своєї бабусі ОСОБА_1 (а.с.22).

ОСОБА_5 , учень 3 класу Нападівської філії Борсуківської ЗЗСО І-ІІ ступенів Борсуківської ТГ Тернопільської області, навчається у школі з першого класу, проживає з бабусею ОСОБА_1 , зарекомендував себе як дисциплінований учень, завжди виконує домашнє завдання, охайний, забезпечений усіма необхідними навчальними засобами та матеріалами, ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню та здійснює належний догляд за онуком. Вона постійно підтримує зв`язок із школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори та бере активну участь у громадському житті даного навчального закладу та класу. Батько ОСОБА_2 участі у вихованні та шкільному житті свого сина не бере (а.с.26).

Згідно копії акту опитування сусідів № 57 від 10 лютого 2021 року, у результатів обстеження та опитування сусідів встановлено, що діти - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , станом на 09.02.2021 року зареєстровані та проживають разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дідусем ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою АДРЕСА_2 . Мама дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сім`я проживає у житловому будинку 124,32 кв.м., який покритий шифером. Є хлів, льох (а.с.27).

В результаті опитування сусідів від 15.02.2021 року установлено, що на протязі останніх трьох років батько, ОСОБА_2 за адресою проживання своїх дітей не з`являвся та не відвідує їх. За останні три роки, коли хворіла мама дітей ОСОБА_8 , діти проживали та були на утриманні бабусі ОСОБА_1 (а.с.28).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа № 602/608/17 від 04.12.2017 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 року становить 32082,94 грн. (а.с.30).

11.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до органу опіки та піклування Борсуківської сільської ради від 11.02.2021 рок, та повідомила, що у зв`язку зі смертю її дочки ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 без батьківського піклування залишилось троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 . З батьком дітей ОСОБА_2 покійна ОСОБА_8 розлучилась у 2017 році. У вихованні дітей чоловік участі не приймає та на даний час знаходиться за кордоном (а.с.96).

Згідно повідомлення Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області № 06 від 15.02.2021 року та акту опитування сусідів від 15.02.2021 року протягом останніх трьох років батько ОСОБА_2 , за адресою проживання своїх дітей не з`являвся та не відвідував їх (а.с.32).

Наказом Служби у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації від 16.02.2021 року "Про тимчасове влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_18 " тимчасово влаштовано дітей, позбавлених батьківського піклування - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в родину їх баби ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 (а.с.33).

Згідно висновку виконавчого комітету як органу опіки і піклування при Борсуківській сільській раді про доцільність позбавлення батьківських прав, виконавчий комітет Борсуківської сільської ради прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вказаний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області № 52 від 27.04.2021 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» (а.с.95).

Із довідки №4, виданої 11.05.2021 року КНП «Лановецький міський центр первинної медико-санітарної допомоги» видно, що ОСОБА_1 опікується дітьми (а.с.100).

Висновками про стан здоров`я опікуна, піклувальника, ОСОБА_1 та ОСОБА_16 , установлено, що вони придатні по стану здоров`я бути опікунами (а.с.101, 105).

Згідно психологічного висновку спеціаліста, син ОСОБА_11 відмовляється від спілкування з батьком ОСОБА_2 у зв`язку з образою та тривогою, не сформованою прив`язаністю, дитина має емоційну прив`язаність до бабусі, відкрито комунікує без проявів тривоги (а.с.110).

Як вбачається із матеріалів справи, 29.08.2017 року ОСОБА_19 звертався із заявою до голови Борсуківської сільської ради, у якій просив вжити заходів до його дружини ОСОБА_6 , яка 28.08.2017 року з`явилася в суд, де слухалася справа про стягнення з нього аліментів, у нетверезому стані разом з коханцем і чинила тиск разом зі своєю матір`ю на його свідка. Також, відповідач просив виділити йому дні та місце зустрічі з дітьми, оскільки дружина та її мати чинять йому перешкоди у спілкуванні з дітьми (а.с.68).

Крім того, як було установлено судом, ОСОБА_2 15.04.2021 року звертався до голови Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області із заявою, у якій просив прийняти міри до баби його дітей в зв`язку з перешкоджанням в спілкуванні з дітьми. У заяві зазначав, що діти проживають з судимим колишнім чоловіком їхньої мами. Зі слів сусідів, він кожен день п`яний і краде гроші в баби (а.с.67).

Згідно відповіді від 12.05.2021 року на звернення ОСОБА_2 щодо надання інформації чи навчається син ОСОБА_2 у їхньому навчальному закладі та результати його успішності, Лановецька філія ДНЗ «ТПК ПВФП» повідомила, що ОСОБА_20 навчається у Лановецькій філії ДНЗ «ТПК ПВФП» на І курсі за професією «муляр; штукатур» в міру своїх можливостей(а.с.69).

Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5 від 19.02.2021 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 602/608/17 від 04.12.2017 року, виданого Лановецьким районним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей аліментів закінчено у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_21 (а.с.71).

Як видно з квитанції АТ «Укрпошта» ПН 55 від 26.04.2021 року, відповідачем було переказано в с.Нападівка на прізвище « ОСОБА_18 » грошові кошти в рахунок сплати аліментів в розмірі 6300, 00 грн. (а.с.72).

Згідно акту опитування сусідів від 08.05.2021 року, в результаті обстеження та опитування сусідів встановлено, що ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з народження зареєстровані та проживають разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дідусем ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою АДРЕСА_2 . Мати дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сім`я проживає у житловому будинку 124,32 кв.м., який покритий шифером. Є хлів, льох. Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на даний час зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , але до 2018 року він проживав разом зі своїми дітьми у с.Нападівка та сумлінно виконував свої батьківські обов`язки. Він займався вихованням своїх дітей, матеріально їх забезпечував, відводив у дитсадок. ОСОБА_2 часто відвідував шкільні збори та заходи. На вихідні і свята батько відвозив своїх дітей у м.Ланівці до бабусі ОСОБА_22 . Діти неодноразово разом з батьком їздили на святкування Дня міста Ланівці. До розлучення з дружиною ОСОБА_2 намагався виконувати свої батьківські обов`язки (а.с.73).

Відповідно до повідомлення КНП «Лановецька міська лікарня» № 582 від 21.05.2021 року, ОСОБА_2 , на диспансерному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Знаходиться на диспансерному обліку в сімейного лікаря з діагнозом: гіпертонічна хвороба І ст. В лікаря хірурга з діагнозом : варикозна хвороба вен правої нижньої кінцівки ХВН-І-ІІ ст. В лікаря травматолога : остеохондроз шийно-грудного відділу хребта ІІ с. кила міжшребцевих дисків С3С4 (а.с.74).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 20.09.2021 року до Служби у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації, він просив визначити участь у вихованні своїх дітей - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановити порядок побачення з ними (а.с.121). Крім того, 25.10.2021 року відповідач звертався до голови органу опіки та піклування Борсуківської сільської ради, у якій просив визначити йому дні та місце зустрічей з своїми дітьми (а.с.125).

Відповідно до витягу з протоколу № 10 від 16.11.2021 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, комісія не заперечує проти відвідування ОСОБА_2 своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вихідні та святкові дні до 20.00 год. (а.с.196).

Як було установлено судом та вбачається із матеріалів справи в період з 18.08.2021 року по 09.08.2022 року ОСОБА_2 було переказано в село Нападівка на прізвище " ОСОБА_18 " грошові кошти в рахунок сплати аліментів в сумі 64500 гривень, що стверджується квитанціями про оплату АТ "Укрпошта" (а.с. 123, 124, 198, 199, 210, 221, 222, 234-238 т. 1).

З метою всебічного з`ясування обставин справи, в ході її розгляду, судом у якості свідків було допитано: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона є тіткою дітей, останні чотири роки вона повністю матеріально забезпечує дітей. З червня 2022 року планує проживати в Україні і опікуватися дітьми, зараз вона приїжджає чотири рази на рік до дітей, цікавиться їхнім життям, провела інтернет, купила комп`ютер, найняла дівчинці репетитора. Ще за життя матері, вихованням дітей займалися мати і баба, тато фактично не брав участі. На протязі останніх років крім аліментів по 700 грн. на дитину він нічого дітям не давав. Спілкуванню батька з дітьми ніхто не перешкоджав, він міг вільно відвідувати їх в навчальних закладах. Діти ніколи нічого позитивного не казали про тата.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона є заступником директора Лановецької філії ДНЗ «ТПК ПВФП», ОСОБА_9 в 2020 році почав в них навчання, його привела бабуся, на протязі навчального року вона дуже часто навідувалася в навчальний заклад, цікавилася навчанням, турбувалася про нього, виконувала обов`язки батьків. Тато приходив один раз в 2021 році в кінці І курсу, він прийшов до неї і казав, щоб йому щось казали про сина, більше він не приходив. Під час дистанційного навчання ОСОБА_9 виходив на зв`язок.

Свідок ОСОБА_25 пояснив, що він є командиром взводу, курсантку ОСОБА_26 знає з вересня 2020 року, коли вона поступила на навчання, дитина вчиться на спеціальність «кухар-кондитер», хоче бути військовослужбовцем ЗСУ. Навчанням цікавиться тільки бабця і її тітка, батька він сьогодні бачить вперше. На похороні він також не був присутній, навчанням дитини він не цікавиться. На море дитину возив волонтер. В нього в підпорядкуванні зараз 120 дітей. Він спілкувався з дитиною про її сім`ю, вона розповіла тільки про бабцю і тітку, тата не згадувала. Стосовно навчання і побуту дитини, він спілкувався з бабою і тіткою. Про батька вона не хоче спілкуватися, каже, що він нею не цікавиться. До навчального закладу батько не навідувався і листів не писав. При поступленні документи з дитиною привозила бабуся. Після смерті матері почала навідуватися тітка, вона забезпечила дитині можливість дистанційного навчання. Дитина старається в навчанні, вона має бажання стати військовим.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є сином відповідача, батько завжди ставився до них агресивно, не цікавився ними. На засіданні сказав, що їх треба відправити на державне забезпечення. Навіть в шлюбі батьків тато приходив до них два рази в тиждень, любові від нього не було, за порадою він ішов до мами і баби. Останні два роки тато навіть не вітав з днем народження, піднімав на нього руку, до 2014 року ледве цікавився ними, а після цього взагалі перестав. Жити з татом він не хоче, підтримки від нього вони не хочуть, матеріально їх підтримує тітка, аліменти він платив не повністю. Тата він заблокував декілька місяців назад і він йому не може подзвонити. При їхній зустрічі в них ворожі стосунки. Останній раз в них були нормальні стосунки в 2013 році. В тата немає позитивних рис, він не хоче з ним спілкуватися.

Свідок ОСОБА_4 пояснила , що вона є дочкою відповідача, тато не вітає її з днем народження, він завжди бив маму, постійно з ними не жив, він ніколи не цікавився її навчанням, казав, що вона тупа, дурна і нічого не доб`ється, її завжди підтримувала мама, баба і тітка. Тато казав, що їх треба віддавати на державне забезпечення, коли він буде на заробітках. З татом вона жити не хоче, номера телефону йому не давала і він не просив, подарунків від нього вона не хоче і спілкуватися з ним не хоче, він нею не цікавиться.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області № 52 від 27.04.2021 року, після смерті матері ОСОБА_8 вихованням, навчанням, матеріальним забезпеченням дітей повністю займається їх баба ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 з якою вони проживають за адресою АДРЕСА_2 . Батько дітей ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 періодично перебуває поза межами України на заробітках, участі у житті дітей не приймає.

Заслухавши дітей, було з`ясовано, що вони не бажають підтримувати родинний зв`язок з батьком та в подальшому бажають щоб їх вихованням займалася їх баба ОСОБА_1 , оскільки батько дітей ОСОБА_2 не змінив свого ставлення щодо виконання своїх батьківських обов`язків.

Судом першої інстанції при вирішенні спору не у повній мірі взято до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував зазначених вище вимог закону та доводів позивача про те, що батько самоусунувся від виховання дітей та починаючи з 2017 року не підтримує зв`язків з дітьми, не піклувався про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, взагалі не спілкується з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює необхідних умов для навчання дітей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитей.

Наявні у справі докази в сукупності з поясненнями дітей - ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які були надані ними в судовому засіданні під час розгляду даної справи, згідно яких їх батько ОСОБА_2 не цікавиться їх життям, не вітає їх з днем народженням, тому вони не хочуть спілкуватися з ними, в силу вимог статті 171 СК України повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував їх думки.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції бабуся дітей - ОСОБА_1 пояснила, що після розлучення ОСОБА_2 з її дочкою у 2017 році відповідач не приходив до дітей. При цьому, йому було відомо, що її дочка ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак і це не змінило поведінки відповідача до дітей. Так, після смерті дочки він приходив до дітей лише два рази: перший раз 02.06.2021 року на день народження сина після подання позову про позбавлення батьківських прав та другий раз, щоб йому надати посвідчення про те, що він багатодітний батько. ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дітей по 700 гривень на кожну дитину, вважав, що це достатньо для їх утримання при тому що їздив на заробітки за кордон. Заборгованість по аліментах на утримання дітей відповідач сплатив лише під час розгляду даної справи в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів вважає, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не відповідає обставинам справи та інтересам дітей, оскільки судом установлено, що протягом тривалого часу, починаючи з 2017 року, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не турбується про них, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку дітей, їх навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків.

При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Із матеріалів справи видно, що батько дітей - відповідач не з`явився на засідання органу опіки та піклування, а також в судові засідання в апеляційний суд, хоч був належно повідомлений, що також свідчить про відсутність інтересу до виконання своїх батьківських обов`язків і до долі власних дітей.

Враховуючи встановлений законодавством обов`язок батьків виховувати дитину, наявність у матеріалах справи достатніх доказів про те, що протягом тривалого часу відповідач не спілкувався з дітьми, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дітей, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

При цьому, колегія суддів враховує думку дітей ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які підтримали думку бабусі про позбавлення батька ОСОБА_2 батьківських прав.

Окрім того, згідно психологічного висновку психолога ОСОБА_12 , яка досліджувала взаємостосунок дитини - молодшого сина відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з батьком ОСОБА_2 , на запитання чи хотів би частіше ОСОБА_11 бачитись з татом і проводити разом час, хлопчик відповів "ні, бо він бив маму". В ході бесіди про батька хлопчик демонстрував наступні емоції: смуток, розгубленість, роздратування. Психологом виснувано, що ОСОБА_11 відмовляється від спілкування з батьком ОСОБА_2 у зв`язку з образою та тривогою, не сформованою прив`язаністю.

Аналізуючи указаний висновок, в сукупності іншими наявними у матеріалах справи доказами, образи та тривоги сина ОСОБА_11 на батька ОСОБА_2 не є тимчасовими, а мають тривалий характер - з 2017 року у зв`язку з відсутністю інтересу відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків і до долі власних дитей.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності у справі належних та допустимих доказів, які дають підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, як єдиний законний представник своїх неповнолітній дітей після смерті їх матері у січні 2021 року по даний час не звертався до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Та обставина, що під час проживання з сім`єю до 2017 року відповідач виконував батьківські обов`язки не має правового значення для вирішення спору, оскільки з вересня 2017 року відповідач ухиляється від виховання дітей. Твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що він всіма силами намагається виконувати батьківські обов`язки є голослівними, оскільки і після смерті матері дітей відповідач не змінив своєї поведінки щодо участі у вихованні дітей.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що рішення Лановецького районного суду від 11.11.2022 року слід скасувати, та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів зазначає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає найкращим інтересам дітей - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку з доведеністю в судовому засіданні обставин щодо свідомого невиконання батьком своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей.

Також, на думку колегії суддів, заперечення ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав без виявлення інтересу відповідача до внутрішнього світу дітей, не створення ОСОБА_2 необхідних умов для їх навчання, відсутності сприяння відповідача у засвоєнні дітьми загальновизнаних норм моралі не свідчить про інтерес ОСОБА_2 до дітей та його бажання змінити поведінку.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом скасовано рішення Лановецького районного суду від 11 листопада 2022 року, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908 гривень судового збору сплаченого за подання позову та 1362 гривні за подання апеляційної скарги, що разом становить 2270 гривень.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору сплаченого за подання позову та 1362 гривні за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.04.2023 року.

Головуюча

Судді