КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/2069/22

номер провадження №22-ц/824/2128/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу Івченко Володимира Миколайовича

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року /суддя Плахотнюк К.Г./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати до Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу. Просив стягнути з відповідача на його користь 45 075, 40 грн. вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку; 16 571, 16 грн. невиплаченої частини заробітної плати; 11 013, 62 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; 1 250, 00 грн. витрат на правничу допомогу та 992, 40 грн. судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі 16 571, 16 гривень, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 416, 66 гривень, витрати по сплаті судового збору 992, 40 гривень, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 17 979 гривень 82 копійки. У задоволенні інших вимог відмовлено. /а.с. 123-128/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представника Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу Івченко В.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідно до постанови КМУ від 20.01.2021 № 29 «Деякі питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» встановлено нові посадові оклади. Додаткового фінансування на перерахунок окладів уповноваженим органом не надавалося. Постановою КМУ від 30.08.2002 № 1298, наказом Міністерства освіти та науки України від 26.09.2005 № 557 визначено, до доплата працюючим за науковий ступінь кандидата наук встановлюється у граничному розмірі 15% посадового окладу. Тобто, встановлення доплати на науковий ступінь може коливатися від 1% до 15%, за умови наявності коштів на фінансування. У зв`язку з недостатнім фінансування, позивачу встановлено доплату у розмірі 10%. Одночасно надбавка за складність і напруженість може встановлюватися у розмірі не більше 50%, та відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», яка не є обов`язковою на встановлюється керівником установи на підставі наказу за наявності економії коштів державного бюджету. Не враховано судом першої інстанції і те, що позивачем жодних претензій, щодо нарахованих сум до відповідача не надходило. Український науково-дослідний інститут продуктивності агропромислового комплексу згідно Положення належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, що фінансується з державного бюджету. Тому, всі гарантовані законодавством виплати (доплату за науковий ступінь та надбавку за складність та напруженість у роботі) були виплачені позивачу з урахуванням видатків бюджету. Окремо наголошував, що не зрозуміло, яким чином були отримані оригінали документів та виготовлені їх копії, засвідчені представником позивача, а не уповноваженою на те особою Українського науково дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу.

Мариненко В.О. про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлений належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що у період з 02.03.2017 року по 31.12.2021 року ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з Українським науково-дослідним інститутом продуктивності агропромислового комплексу.

31.12.2021 року ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку із змінами організаційної структури відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 194/к від 29.12.2021 року). Зазначеним наказом також було передбачено виплату вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, за правилами ст. 44 КЗпП України, та грошової компенсації за 65 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 02.03.2019 року по 31.12.2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення невиплаченої частини заробітної плати у розмірі 16 571, 16 грн., суд першої інстанції вірно керувався вимогами абз. 2 ч. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про те, що заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплат за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової, науково-педагогічної роботи та інших надбавок, доплат та винагород, передбачених законодавством у сфері наукової і науково-технічної діяльності. Аспірантам, ад`юнктам і докторантам, зарахованим на навчання за державним замовленням, призначається стипендія в розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України; умови оплати праці працівників державних наукових установ, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, а комунальних наукових установ, що фінансуються з місцевого бюджету, встановлюються засновником відповідно до законодавства України.

Український науково-дослідний інститут продуктивності агропромислового комплексу згідно Положення належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та є державною бюджетною неприбутковою науковою установою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці», умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює оплату праці бюджетних працівників є постанова Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери № 1298 від 30.08.2002 року. Зазначеною постановою передбачено доплату за науковий ступінь та надбавку за складність та напруженість у роботі за рахунок коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, в Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Так, в обґрунтування заявленої частини вимог, позивачем зазначено, що його прийнято на роботу відповідно до наказу № 14-к від 01.03.2017 року, яким встановлено доплату за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу. Протягом 2017-2020 років він отримував вищезазначену доплату. В 2021 році, починаючи з січня по квітень 2021 року йому нараховували лише 10 % за рахунок спеціального фонду, а потім з травня по грудень 2021 року за рахунок загального фонду (державного бюджету). Також, з 2018 року йому як завідувачу науково-дослідного відділу встановлено постійну надбавку за складність та напруженість у роботі в розмірі 10 %. Зазначену надбавку отримував протягом 2018-2020 років. В 2021 році зазначені надбавки перестали виплачувати, оскільки в.о. генерального директора Івченко В.М. при затвердженні штатного розпису на 2021 рік не передбачив фінансування.

З огляду на викладені обставини невиплати надбавок та положення законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу в частині стягнення невиплаченої заробітної плати, підлягають задоволенню судом у розмірі 16 571, 16 грн.

Доводи апеляційної скарги, про те, що у зв`язку з недостатнім фінансуванням, позивачеві встановлено доплату за науковий ступінь у розмірі 10 %, а надбавка за складність і напруженість може встановлюватися у розмірі не більше 50 % та не є обов`язковою - встановлюється керівником установи на підставі наказу за наявності економії коштів державного бюджету, були предметом розгляду, в суді першої інстанції їм надана правильна оцінка.

Крім того, у матеріалах справи наявний наказ № 14-к від 01.03.2017 року, яким встановлено доплату за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу /а.с. 12/

Відповідно до наказу №35-кА від 20.04.2017 р. ОСОБА_1 встановлено надбавку за науковий стаж 1747 грн /а.с. 13/.

В матеріалах справи відсутні будь-які накази щодо зменшення або скасування таких надбавок.

Відповідно до електронних звернень ОСОБА_1 він направляв скарги на невиплати йому доплат /а.с. 24-30/, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо погодження з умовами оплати праці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу Івченко Володимира Миколайовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: