Справа № 165/3056/21 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/264/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

з участю:

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Назарук Ю. В.,

представника відповідача - адвоката Прояви І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Прояви Ірини Василівни на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 березня 2017 року. У них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона вдруге одружилася і змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

24 жовтня 2017 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення заяви про видачу судового наказу та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка зазначила, що у неї суттєво погіршилося матеріальне становище, аліментів, які сплачує відповідач на утримання двох дітей критично не вистачає навіть на найнеобхідніше для задоволення щоденних потреб дітей. Згідно з довідкою Володимир-Волинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області станом на 01 липня 2021 року за відповідачем рахувався борг по сплаті аліментів у розмірі 11738,80 грн, що свідчить про неналежне виконання ним батьківських обов`язків по утриманню дітей.

Позивачка також зазначала, що діти проживають з нею і знаходяться на її повному утриманні, потребують набагато більших витрат, ніж у 2017 році, коли присуджувалися аліменти, оскільки придбати усі необхідні речі, канцелярське приладдя, підручники, взуття, теплий одяг та ще багато усього іншого, необхідного для них, вартує чималих коштів. Вона постійно несе витрати на оздоровлення та лікування дітей, молодший син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною з інвалідністю до 18 років, опікуном якого вона є. Державної соціальної допомоги призначеної на утримання сина ОСОБА_4 критично не вистачає, постійне лікування потребує чималих коштів. Відповідач на момент звернення її із заявою про видачу судового наказу мав не стабільний, мінливий дохід, а на даний час відповідач працює у ТзОВ «Луцька аграрна компанія», що знаходиться у селі Радомишль Луцького району Волинської області, отримує чималу заробітну плату.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд змінити розмір визначених судовим наказом Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та в подальшому стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09 червня 2022 року у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частки його щомісячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Проява І. В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення стягуваної частки та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/6 частки його щомісячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Назарук Ю. В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала і просила скаргу задовольнити, позивачка та її представник апеляційну скаргу заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Прояви І. В. слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав, що є підстави для зміни розміру аліментів, стягуваних на підставі судового наказу шляхом зміни способу їх стягнення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується лише в частині визначення стягуваної частки, то відповідно до принципу диспозитивності суд апеляційної інстанції не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини судового рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині свого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом установлено, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 березня 2017 року (т. 1, а. с. 15).

У них народилося двоє дітей - син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а. с. 6, 7).

На підставі судового наказу Володимир-Волинського міського суду Волинської області № 154/2617/17 від 24 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення заяви про видачу судового наказу та до досягнення дітьми повноліття (т. 1, а. с.12).

У довідці Володимир-Волинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області від 12 серпня 2021 року за вихідним № 188/18.18.21 зазначено, що станом на 01 липня 2021 року за ОСОБА_2 рахується борг по стягненню аліментів на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 11738,80 грн (т. 1, а. с. 11).

Згідно з довідкою Володимир-Волинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області від 14 грудня 2021 року за вихідним № 368/18.18.21 за ОСОБА_2 станом на 01 грудня 2021 року відсутній борг по стягненню аліментів на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також у цій довідці зазначено, що боржник ОСОБА_2 працює у ТзОВ «ЛАК» (т. 1, а. с. 31).

Також судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 за місцем роботи у ТзОВ «Луцька аграрна компанія» на підставі судового наказу № 154/2617/17 від 24 жовтня 2017 року стягувались аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей за вересень 2021 року, жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року, що підтверджується звітами про здійснені відрахування та виплати (т. 1, а. с. 32, 33, 59, 68, 69, 70).

Неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною з інвалідністю до 18 років. Його матір ОСОБА_1 отримує на сина державну соціальну допомогу (т. 1, а. с. 8).

Окрім того судом встановлено, що неповнолітні діти хворіють та потребують медичного обстеження та лікування, що підтверджується консультативними висновками спеціалістів, медичними виписками, квитанціями про оплату медикаментів.

Син ОСОБА_4 займається із логопедом, винагорода за одне заняття складає 150 грн, що підтверджується договорами № 45 від 01 вересня 2021 року, № 50 від 01 грудня 2021 року та від 03 січня 2022 року (т. 1, а. с. 39, 40, 55).

23 серпня 2018 року Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради Волинської області, як органом опіки та піклування, відповідно до статей 11-13 Закону України «Про психіатричну допомогу» з врахуванням інтересів малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 надано згоду на проведення психіатричного огляду та надання психіатричної допомоги і лікування малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 41).

Позивачка вдруге одружилася та змінила прізвище на ОСОБА_1 , відповідач також вдруге одружився, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб (т. 1, а. с. 9, 78).

На підставі наказу розпорядження № ЛАК00000054 - про припинення трудового договору (контракту) ТзОВ «Луцька аграрна компанія» відповідача ОСОБА_2 звільнено з роботи 23 лютого 2022 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України - за угодою сторін (т. 1, а. с. 77).

03 травня 2022 року постановою державного виконавця Володимир-Волинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 24 жовтня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , в тому числі на дохід, який ОСОБА_2 отримує у Волинській окремій бригаді територіальної оборони В/ч НОМЕР_3 (т. 1, а. с. 87).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як передбачено статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про зміну способу стягнення аліментів, позивачка ОСОБА_1 зазначала, що стягуваних із відповідача аліментів на утримання двох дітей недостатньо для належного забезпечення їх спільних дітей, оскільки витрати на утримання синів значно зросли, окрім того, син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю та потребує особливого догляду і лікування. Позивачка також зазначала, що ОСОБА_2 змінив місце роботи, у нього покращився матеріальний стан та змінився сімейний стан.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зміну способу стягнення аліментів, стягуваних на підставі судового наказу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року, з твердої грошової суми саме на 1/3 частку заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки така зміна способу стягнення не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як одержувача аліментів, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам їхніх спільних дітей.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На увагу колегії суддів не заслуговують доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про судове засідання. В матеріалах справи міститься оголошення про виклик відповідача у судове засідання, який розміщений на офіційному сайті судової влади (т. 1, а. с. 84).

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти саме у розмірі 1/3 частки його щомісячного заробітку (доходу), оскільки у нього інша сім`я і на його утриманні перебуває дитина його другої дружини. Таке утримання дитини другої дружини є його правом, а не обов`язком як щодо утримання своїх дітей.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Всупереч зазначених правових норм відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Прояви Ірини Василівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді