Справа № 456/732/23
Провадження № 2/456/498/2023
РІШЕННЯ

іменем України

27 липня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач покликаються на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, зареєстроване місце проживання, окрім позивача як власника, мають також ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача, а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Оскільки відповідачі не проживають у квартирі більше двадцяти років, а саме з 2003 року, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі у спільному побуті, вони вважаються такими, що втратили право на користування житлом на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Представник позивача у судових засідання позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що відповідачами є сестра та племінник позивача, які тільки зареєстровані у спірній квартирі, однак не проживаються там протягом тривалого часу, оскільки знаходяться за межами України. Відтак просить позов задоволити.

Відповідачі незважаючи на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали.

А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідачів в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 21.08.1997 та копії договору дарування частини квартири від 27.11.2006 року позивач ОСОБА_1 являється одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 ./а.с. 14,16/.

Також, як вбачається з довідки № 54 від 25.01.2023 виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради Львівської області у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 /а.с.17/

При цьому, у матеріалах справи наявна довідка, видана КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» Стрийської міської ради від 26.01.2023 року № 099, згідно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають. /а.с.18/

Згідно наявного у матеріалах справи копії акту обстеження на предмет проживання кількості осіб у квартирі АДРЕСА_1 від 25.01.2023 комісією у складі начальника абонентного відділу - Волосецької І.М., майстра - ОСОБА_5 , у присутності свідків - сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було виявлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.19/

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями свідків.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомила, що проживає по сусідству з позивачем. Вказала, що відповідачі виїхали за кордон і не проживають в квартирі більше 20 років, жодного разу за увесь цей час вона їх не бачила. На даний час в спірній квартирі проживає позивач ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_4 ..

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що проживає в одному будинку з позивачем, добре знає цю сім`ю. Також, повідомила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вона жодного разу протягом останніх 20 років не бачила, вони ніколи там не появляються.

Суд надає віри і приймає покази свідків, так як інформації, що свідчила б про їх зацікавленість у вирішенні даної справи в суду не має, та їх покази не суперечать іншим доказам по справі.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Будь-яких даних, про те, що відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з поважних причин судом у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачі протягом тривалого часу не проживають в спірному житлі, не сплачують комунальні послуги, а позивач, як власник житла, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України має право вільно володіти, користуватися та на підставі ст. 319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідно до ст. 391 ЦК України - має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним помешканням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265, 280 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Головуючий суддя Н. М. Янів