Справа № 127/5967/21
Провадження № 22-ц/801/110/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуСправа № 127/5967/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року, ухвалене суддею Воробйовим В.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 10 жовтня 2022 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про стягнення заборгованості за договором про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з ТОВФірма «Радіо» на його користь заборгованість за договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 у сумі 221 688,16 гривень: основна сума боргу 202 420,00 грн; неустойка (пеня, відповідно до ст. 625 ЦК України) в період з 02.03.2020 по 05.03.2021 6 191,83 грн; інфляційні втрати за вказаний період 13 076, 33 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2019 між позивачем та ТОВФірма «Радіо», в особі уповноваженого ОСОБА_5 , що діє на підставі Статуту, було укладено Договір №Ф-1 про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Відповідно до умов вказаного договору, поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 300 000,00 грн, частинами, шляхом внесення грошових коштів готівкою на рахунок Позикодавця або в касу підприємства в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.03.2020 включно.

У період з 04.07.2019 по 10.03.2020 позивач перерахував кошти на рахунок ТОВ Фірма «Радіо» на загальну суму 202 420,00 грн.

Позивач вимагав в усній формі повернення боргу, проте відповідач зобов`язання не виконав та кошти не повернув.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ-Фірма «Радіо» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 у розмірі 221 688,16 грн, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2 216,89 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 35 400,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу.

У скарзі ОСОБА_1 зазначила, що під час розгляду справи в суді першої інстанції її представник заявляв клопотання про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи, яке було задоволено, однак, внаслідок ненадання документів для проведення експертизи справу було повернуто без виконання ухвали, тому було повторно заявлено клопотання про призначення експертизи. Суд відмовив в задоволені повторного клопотання з тієї причини, що ідентичне за змістом клопотання представника третьої особи вже було вирішено, однак, дане твердження суду є невірним, оскільки жодної експертизи проведено не було. З моменту заснування товариства позивач фактично виконував функції директора, що підтверджує ймовірність невідповідності договору.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач не надав суду доказів виконання свого зобов`язання за договором та повернення грошових коштів позивачу, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до договору №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 травня 2019 року, укладеного між фізичною особою ОСОБА_4 , позикодавцем, та ТОВ-Фірма-«РАДІО» в особі уповноваженого ОСОБА_5 , позичальника, позикодавець надав позичальнику тимчасову поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язався повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбаченим даним договором (п.1.1 договору).

У п.3.1. договору зазначено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01.03.2020 включно (а.с.16 т.1).

На підтвердження факту перерахування позивачем коштів ТОВ-Фірма «Радіо» до позовної заяви додано копії квитанцій на загальну суму 202 420 гривень: № 48 від 04.07.2019, № 47 від 05.08.2019, № 72 від 09.08.2019, №44 від 05.11.2019, № 32 від 26.12.2019, № 12 від 22.01.2020, № 21 від 29.01.2020, № 36 від 30.01.2020, № 38 від 31.01.2020, № 43 від 07.02.2020, № 33 від 14.02.2020 та № 77 від 10.03.2020 (а.с.7-28 т.1).

У позовній заяві ОСОБА_6 стверджував, що відповідач ТОВ-Фірма «РАДІО» на його вимогу грошові кошти за Договором №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30.05.2019 не повернув, у зв`язку з чим він звернувся до суду із вказаним позовом.

За розрахунками позивача заборгованість відповідача за договором становить 221 688,16 грн: 202 420 грн - основна сума боргу; 6 191,83 грн - неустойка (пеня, відповідно до ст. 625 ЦК України) в період з 02.03.2020 по 05.03.2021 та 13 076, 33 грн - інфляційні втрати за вказаний період.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно з ч. 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач стверджує, що на підтвердження надання ним відповідачу поворотної безвідсоткової фінансової допомоги між сторонами укладено договір №1-Ф від 30 травня 2019 року.

07 червня 2021 року, після відкриття провадження у даній справі судом першої інстанції, від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є засновником та кінцевим беніфіціарним власником товариства, а вона разом із дочками є спадкоємцями за заповітом. Враховуючи, що ТОВ Фірма «Радіо» входить до складу спадкового майна, ОСОБА_1 просила залучити її, а також її неповнолітніх дітей, до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.91 т.1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ-Фірма «Радіо», кінцевим беніфіціарним власником (контролером) та керівником зазначено ОСОБА_5 (а.с.115-118 т.1).

Згідно п.8.1. Статуту ТОВ-Фірма «Радіо» (нова редакція), зміни до якого затверджено зборами Учасників товариства протокол №15 від 23 травня 2016 року, вся повнота влади у товаристві належить його учаснику, яким згідно п.1.2. Статуту є ОСОБА_5 (а.с.94-101 т.1).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.93 т.1).

ОСОБА_5 залишив заповіт, яким все належне йому майно, майнові права та обов`язки заповів: дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружині - ОСОБА_1 в рівних частках кожній.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2021 року залучено ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до участі у вказаній справі (а.с.133 т.1).

24 вересня 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Красіловського В.О. надійшло клопотання, в якому він, з метою з`ясування істини у справі та підтвердження справжності підпису померлого ОСОБА_5 , просив призначити судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: чи виконаний рукописний текст (підпис) у документі (договір про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) ОСОБА_5 ? (а.с.173-176 т.1).

Тобто, третя особа дружина померлого ОСОБА_1 заперечувала факт підпису померлим ОСОБА_5 договору №1-Ф-від 30 травня 2019 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року за клопотанням третьої особи призначено у справі посмертну судову почеркознавчу експертизу (а.с.189 т.1). Матеріли даної справи направлено до експертної установи для проведення експертизи (а.с.197 т.1).

03 грудня 2021 року від директора Вінницького НДЕКЦ МВС України Лайтера М. надійшло клопотання судового експерта, в якому він просив уточнити постановлене на вирішення запитання, а також надати оригінал досліджуваного документа та вільні зразки підпису ОСОБА_5 для проведення експертизи. У клопотанні вказано, що відповідь на заявлене клопотання та необхідні матеріали слід надати протягом сорока п`яти календарних днів, в іншому випадку ухвала про призначення експертизи буде виконана повідомленням про неможливість проведення судової експертизи (а.с.200-202 т.1).

Для вирішення питання про надання необхідних для проведення експертизи матеріалів та уточнення запитання експерту судом першої інстанції призначалися судові засідання 22.12.2021, 06.01.2022 та 17.01.2022, однак, у зв`язку з неодноразовим відкладенням судових засідань клопотання експерта задоволено не було, у зв`язку з чим 18.01.2022 судовим експертом надано повідомлення про неможливість проведення судової експертизи (а.с.13-15 т.2).

24.01.2022 та 13.07.2022 представником ОСОБА_1 знову заявлялися клопотання про призначення експертизи, в задоволенні яких ухвалою суду від 20.07.2022 було відмовлено, оскільки ідентичне за змістом клопотання судом вже було вирішено (а.с.17, 57, 73 т.2).

Тобто, відмова суду містила формальний характер, оскільки не зважаючи на призначення судом експертизи суд не вжив заходів щодо виконання цієї експертизи. Не зважаючи на неодноразові відкладення справи, суд першої інстанції не з`ясував вказані експертом в клопотанні питання, зокрема, не уточнив питання, з якого має бути проведення експертиза, та не вирішив питання про надання (витребування) оригіналу досліджуваного документу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також наголошувала на тому, що її покійний чоловік - ОСОБА_5 не підписував договорів від імені юридичної особи з позивачем ОСОБА_4 , який в свою чергу і був технічним директором товариства. Вказала, що фактично з моменту заснування товариства саме позивач ОСОБА_4 виконував функції директора, а при розгляді даної справи першочерговим завданням є спростування чи підтвердження наявності заборгованості.

Оскільки для з`ясування вказаного питання необхідним є проведення експертизи, яка так і не була проведена в суді першої інстанції, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 грудня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено в даній справі судову почеркознавчу експертизу на предмет дослідження підпису в оригіналі згаданого договору №1-Ф від 30 травня 2019 року.

Апеляційний суд зважає на ту обставину, шо в судовому засіданні, в якому була призначена експертиза, представник позивача однозначно, без сумнівів пояснив суду, що оригінал договору знаходиться у позивача.

Ухвалою зобов`язано ОСОБА_4 надати апеляційному суду оригінал договору №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 травня 2019 року, а ОСОБА_1 - вільні зразки підпису ОСОБА_5 протягом десяти днів від дня постановлення цієї ухвали.

На час проведення експертизи було зупинено провадження у справі.

06 січня 2023 року від представника позивача ОСОБА_4 адвоката Подгурської Д.О. надійшла заява, в якій вона зазначила, що оригінал договору №1-Ф про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 травня 2019 року було втрачено.

09 січня 2023 року від представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Красіловського В.О. надійшли документи в оригіналі для проведення експертизи (вільні зразки підпису ОСОБА_5 на 29 арк).

Оскільки позивач та його представник не виконали вимогу суду про надання оригіналу договору - досліджуваного документу для проведення експертизи, апеляційний суд за недоцільністю не направляв ухвалу про призначення експертизи з матеріалами справи до експертної установи для виконання, та 17 січня 2023 року поновив провадження у справі.

Статтею 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Про наслідки ухилення від участі в експертизі, про які йде мова в статті 109 ЦПК України, учасникам справи роз`яснено в ухвалі про призначення експертизи.

Пунктом 8 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Засвідчення вірності копії документа оригіналу здійснюється шляхом проставлення власноручного підпису і дати, що і було зроблено представником позивача. Особа має право завіряти копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у неї.

ОСОБА_4 , надаючи суду копію згаданого договору разом із позовною заявою, на виконання вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, повинен був зазначити про наявність у нього оригіналу письмового доказу, однак, цього не зробив, але в судовому засіданні представник позивача запевнив суд, що оригінал у нього.

Також апеляційний суд вважає, що представник позивача вводить в оману суд, стверджуючи, що оригінал договору втрачено.

По-перше, до позовної заяви додано копію договору про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги з відміткою адвоката «згідно з оригіналом», отже, на момент звернення до суду із позовом оригінал договору був.

По-друге, про втрату оригіналу представник не повідомляв в суді першої інстанції при вирішенні питання про призначення експертизи, не казав про це і при її виконанні.

По-третє, при розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні представник запевнив суд про наявність оригіналу у позивача, і, зважаючи на це, суд зобов`язав позивача його надати.

По-четверте, представник у своїй заяві (після призначення апеляційним судом експертизи) повідомив, що примірник договору №1-Ф від 30 травня 2019 року надавався АТ «Укрсиббанк» при здійсненні перерахування коштів ОСОБА_4 на рахунок ТОВ-Фірма «Радіо». Однак, відповідно до відповіді АТ «Укрсиббанк» на звернення адвоката Подгурської Д.О. (представника позивача), законні підстави для надання інформації на запит відсутні.

Але така позиція суперечлива, адже вимогами пункту 2.1, 2.3 договору про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги визначено, що поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 300 000 гривень. Поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається Позикодавцем частинами з моменту підписання цього Договору в наступному порядку: а) шляхом внесення грошових коштів готівкою на рахунок Позикодавця (не зрозумілим є, чому саме на рахунок позикодавця, а не позичальника) і б) або в касу підприємства в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Отже, посилання на наявність копії договору у банку, про послуги якого не згадується в договорі, є надуманим.

Такими діями ОСОБА_4 фактично ухилився від проведення експертизи, не надавши для її проведення оригінал договору, що призвело до неможливості проведення експертизи з метою встановлення факту виконання підпису ОСОБА_5 на договорі, а іншими доказами факт підписання (чи не підписання) особою документу не може бути доведений або спростований.

У третьої особи, яка заперечує підпис ОСОБА_5 в договорі про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відсутній зазначений оригінал угоди, а у відповідача ТОВ-Фірма «Радіо» він не може бути витребуваний, оскільки, по-перше, таких клопотань від сторін до суду не надходило, по-друге, єдиний засновник (учасник) цього товариства ОСОБА_5 помер, а поштові відправлення повертаються на адресу суду із відміткою пошти про невручення кореспонденції.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Оскільки факт підписання договору заперечується третьою особою, суд першої інстанції, зважаючи на те, що призначена з приводу цього питання судом експертиза проведена не була за встановлених вище обставин, ухвалив рішення у справі, при цьому не зробив висновки щодо ухилення (чи не ухилення) учасника справи (заявника проведення експертизи) від подання необхідних матеріалів, і з врахуванням цього не визнав (чи відмовив у визнанні) відповідного факту (ст.109 ЦПК України).

Обов`язок щодо обґрунтування позовних вимог належними та допустимими доказами покладається на позивача. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що є підстави для застосування наслідків, передбачених ст. 109 ЦПК України та необхідно визнати той факт, що Договір №Ф-1 про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 травня 2019 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ-Фірма «Радіо» в особі представника Трачука О.В., не підписувався ОСОБА_5 ..

Крім вищевказаного, апеляційний суд вважає, що вимоги позову також не можуть бути задоволені ще з однієї підстави.

Апеляційний суд призначив судово-почеркознавчу експертизу, зважаючи на факт наявності у позивача оригіналу договору про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, тобто оригіналу доказу.

У ході розгляду апеляційної скарги встановлено відсутність оригіналу договору у позивача.

За правилами частини другої статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).

У частині шостій вказаної статті зазначено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки третя особа заперечувала факт укладення договору від імені ТОВ-Фірма «Радіо» ОСОБА_5 , а позивач не надав для огляду оригіналу договору, на підставі якого він просив суд стягнути заборгованість, надана позивачем копія договору не є допустимим доказом, а відтак позивач не довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Через неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, рішення суду першої інстанції на підставі п.1,2 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими .

Відповідно до вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 3 325,32 грн (а.с.171 т.2).

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Радіо», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про стягнення заборгованості за договором про надання тимчасової поворотної безвідсоткової фінансової допомоги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 325 (три тисячі триста двадцять п`ять) гривень 32 копійки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко