ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/971/22 Номер провадження 22-ц/814/2847/23Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради на ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області, в складі судді Прасол Я.В., від 03 січня 2023 року, дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначена, по справі за заявою Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті комунальні послуги та понесених судових витрат,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2022 року Комунальне підприємство "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради (надалі КП «Миргородтеплоенерго») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 21768,18 грн. та судового збору 248,10 грн.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03 січня 2023 року відмовлено у видачі судового наказуКомунальному підприємству "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради.

Відмова вмотивована не дотриманням заявником вимог ст. 163 ЦПК України щодо надання доказів існування договірних правовідносин та наявності самого договору, укладеного зі споживачем, а також не надано належних доказів фактичного користування послугами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, КП «Миргородтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до місцевого суду для видачі судового наказу.

Вважає, що відсутність заперечень споживача послуг щодо розміщених на офіційному сайті типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії свідчить про існування договірних правовідносин в сфері постачання теплової енергії, а отже у суду не було підстав для відмови у видачі судового наказу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Миргородтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій зазначало, що ОСОБА_1 є споживачем послуг підприємства за адресою АДРЕСА_1 . За період з липня 2021 по листопад 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 21768,18 грн.

В заяві підприємство вказувало, що на офіційному сайті 31.08.2020 та 01.10.2021 було опубліковано типові публічні договори про надання комунальних послуг для їх укладення шляхом приєднання всіма споживачами послуг, які набрали чинності через 30 днів після їх публікації на офіційному сайті. Отже, оскільки у споживача не виникло заперечень щодо укладання договору, з жовтня 2020 року між сторонами виникли фактичні договірні відносини.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу підприємство надало квитанцію про сплату судового збору, довіреність, виписку з ЄДР юридичних осіб, фоп та громадських формувань рішення селищної ради №1621, №250, №286, №365, №149 розрахунок заборгованості, незаповнену копію типового договору з індивідуальним споживачем та незаповнену копію типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, копії судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.165 ЦПК України, дійшов висновку, що заява КП «Миргородтеплоенерго» про видачу судового наказу не підлягає задоволенню з огляду на те, що до заяви не було додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 3 статті 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження - один із видів проваджень цивільного судочинства, у якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти.

Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні» поняття та характеристика письмової форми правочину регламентується нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Суди по-різному розуміють зміст поняття «правочин, вчинений у письмовій формі». Деякі суди помилково вважають достатнім доказом наявності правочину будь-які письмові дані про наявність боргу. Правильною вбачається практика тих судів, що, передусім, вимагають надання заявником власне договору, підписаного сторонами. Трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло-, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч зазначеним вище вимогам, КП «Миргородтеплоенерго» до заяви не додано копію підписаного сторонами договору (електронного договору), укладеного між заявником та боржником ОСОБА_1 , за яким пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про розміщення Типового договору на офіційному сайті в установленому законом порядку та те що він є у вільному доступі, що свідчить про виниклі між сторонами договірні відносини само по собі не свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції та не доводить факту безспірності заявленої грошової вимоги.

Статтею 633 ЦК України визначені такі правила щодо публічного договору: 1. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 3. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. 4. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. 5. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. 6. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Апеляційний суд вважає, що публікація на сайті є публічною офертою, що за відсутності письмового підтвердження боржника про прийняття такої пропозиції є недостатнім доказом укладення договору, оскілки такий факт підлягає доказуванню за загальними правилами ЦПК України, що вже унеможливлює розгляд такої категорії справ в наказному, безспірному порядку.

В даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у цивільних справах, і видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин, оскільки така обставина належить до предмета доказування .

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу в зв`язку із недотриманням заявником вимог п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду як постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2023 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.