ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/527/23 Номер провадження 22-ц/814/3146/23Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Бутенко С.Б.,

при секретарі Сальній Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року у справі № 554/8601/21 визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 09 серпня 2021 року про звільнення позивача та поновлено його на роботі. Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2022 року у справі № 554/8601/21 встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача обчислена, виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували дню звільнення позивача з роботи в період з 10 червня 2021 року по 09 серпня 2021 року у розмірі 105828,94 грн, та становить 2 519,73 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у справі № 554/8601/21 рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2022 року залишені без змін.

Позивач зазначає, що у розмір середньоденної заробітної плати, яка була визначена судом для обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не були враховані нараховані податки і збори за період з 10 червня 2021 року по 09 серпня 2021 року на загальну суму 42927,31 грн, тобто 998,30 грн за один робочий день, що суперечить нормам чинного законодавства та сталій практиці Верховного Суду і призвело до недоотримання ОСОБА_1 грошових коштів.

У зв`язку з вищевказаним, позивач прохав суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 10 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 78865,70 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

В обґрунтування судового рішення місцевим судом зазначено, що позивач прохав суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року, тоді як аналогічний спір між тими самими сторонами, з тих самих підстав і про той самий предмет вже вирішено Октябрським районним судом м. Полтави у справі №554/8601/21, що в свою чергу, з урахуванням положень статті 255 ЦПК України, є підставою для закриття провадження у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач прохає суд скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року та повернути цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки місцевий суд дійшов до помилкового висновку щодо тотожності позовів, адже підстави стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є різними у справі №554/527/23 та справі №554/8601/21.

ОСОБА_1 наголошено, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу місцевим судом у справі №554/8601/21 було допущено помилку на користь позивача стягнуто суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу без урахування установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів у розмірі 42927,31 грн, що в свою чергу призвело до погіршення становища позивача та недоотримання ним коштів у належному розмірі.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач прохав суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року, а оскаржувану ухвалу без змін, а також визнати зловживанням процесуальними правами з боку позивача, застосувавши за такі дії заходи процесуального примусу.

АТ КБ «ПриватБанк», з посиланням на практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, зазначає, що місцевим судом правильно було встановлено тотожність позовів ОСОБА_1 у справах №554/527/23 та №554/8601/21, а доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача із прийнятим судовим рішенням, що набрало законної сили та є добровільно виконаним відповідачем.

Наголошено, що позивач не скористався своїм процесуальним правом на апеляційне оскарження додаткового рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2022 року у справі №554/8601/21.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що мотивовано його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Представник АТ КБ «ПриватБанк», взявши участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, наголошуючи на тотожності поданих позовів ОСОБА_1 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Позиція суду щодо процесуальних питань

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи

Частиною першою статті 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Окрім того, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина перша статті 372 ЦПК України).

27 липня 2023 року до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, що мотивовано зайнятістю останнього, як адвоката, в іншому судовому засіданні.

На підтвердження вказаного, до клопотання долучено роздруківку листа з мобільного телефону, в якому вказана інформація про справу №18/257(917/134/22) та її учасників, а також зазначено час «11:00», дату «27 липня 2023 року», та зал «№24».

Аналізуючи вищевказаний лист, колегія суддів зазначає, що з викладеної у ньому інформації неможливо достеменно встановити дійсність участі позивача по справі ОСОБА_1 у розгляді справи №18/257(917/134/22), оскільки будь-яких доказів на підтвердження повноважень як представника учасника даної справи останнім не надано.

Крім того, у зазначеному листі міститься інформація про час та дату, з якої неможливо встановити мету їх зазначення, оскільки позивачем будь-яких судових повісток до поданого клопотання подано не було.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був повідомлений про час, дату та місце судового засідання, відсутність підтвердження поважності підстав для відкладення розгляду справи та можливість розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди (а.с. 177-183).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2021 року у справі №554/8601/21 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Полтавська обласна організація Всеукраїнської професійної спілки працівників АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ АТ КБ «ПриватБанк» за № Э.DN-УВ-2021-7112961-п від 09 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в АТ КБ «ПриватБанк» на посаді начальника відділу правового забезпечення Центрального макрорегіонального управління АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн по сплаті судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовлено (а.с. 06-11).

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2022 року у справі №554/8601/21 винесено додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Полтавська обласна організація Всеукраїнської професійної спілки працівників АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 403156,80 грн (а.с. 12-13).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у справі №554/8601/21 вищевказані судові рішення залишено без змін (а.с. 14-18).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначив, що підставою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року є його незаконне звільнення із займаної посади роботодавцем, трудові права якого було відновлено судовим рішенням по справі №554/8601/21, однак при розгляді вказаної справи судом було неправильно розраховано середньоденну заробітну плату звільненого незаконно працівника, адже до таких розрахунків не було включено утриманих податків та зборів.

Натомість, звертаючись з позовом у вересні 2021 року позивач зазначав, що підставою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є його незаконне звільнення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2022 року у справі №554/8601/21, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року, було здійснено стягнення на користь позивача з АТ КБ «ПриватБанк» середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 10 серпня 2021 року по 08 квітня 2022 року, в розмірі 403156,80 грн (а.с. 114-116).

При цьому колегією суддів враховано, що зміна позивачем розміру стягнення, виходячи з інших критеріїв та методики розрахунку, представлених доказів, за незмінності підстав позову не свідчить про зміну предмета позову і не спростовує тотожність цих позовів.

Враховуючи, що первісні підстави позову у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі № 554/8601/21 та у справі № 554/527/23 є ідентичними, натомість позивач при поданні останньої позовної заяви лише їх розширив, то колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду щодо тотожності позові ОСОБА_1 у даних справах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги щодо неправомірного закриття провадження у справі, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суд, що незгода позивача з порядком та розміром обрахування середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 під час розгляду справи №554/8601/21, не може бути підставою для фактично повторного вирішення спору в частині стягнення середнього заробітку за період з 10 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року, який охоплюється періодом, за який спір вирішений, а саме періодом з 10 серпня 2021 року по 08 квітня 2022 року.

Водночас, слід наголосити, що цивільним процесуальним законодавством України передбачено право особи у разі незгоди з ухваленим судом рішенням оскаржити його в апеляційному порядку. Натомість, аналізуючи матеріали справи, вбачається, що позивач не вчиняв вказаних процесуальних дій, що свідчить про його згоду з ухваленим судовим рішенням.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

С.Б. Бутенко