Справа № 461/3092/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/637/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 грудня 2022 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ЛМКП по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2019 по 01.06.2022 у розмірі 12 172,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 у вказаному житловому будинку. ЛКП «Айсберг» своєчасно та в повному обсязі надає житлово-комунальні послуги, однак відповідач за період від 01.01.2019 по 01.06.2022 не сплачує витрат за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.06.2022 у неї виникла заборгованість у розмірі 12 172,05 грн. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.12.2022 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛМКП по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період від 01.07.2019 по 01.06.2022 у розмірі 7 844,5 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛМКП по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» суму сплаченого судового збору в розмірі 1598,92 грн.

Розстрочено ОСОБА_1 виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2022 у цивільній справі № 461/3092/22 в частині стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період від 01.07.2019 по 01.06.2022 у розмірі 7 844,5 грн, рівними частинами, строком на 12 місяців.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що квартира АДРЕСА_3 на балансі ЛМКП «Айсберг» не перебуває, договір про надання комунальних послуг з відповідачем не укладався. Крім цього, мешканці будинку АДРЕСА_1 відмовилися від прибирання прибудинкових територій і вивезення сміття. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна встановити, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території були дійсно надані за період з 2019-2022 роки та в повному обсязі. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 12 172,05 грн, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, тому суд приходить до висновку про розгляд справи без повідомлення учасників відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у м.Львові.

При цьому, будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, а основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 16.06.2022.

Відповідно до відомості про нарахування та оплату послуг утримання будинку та прибудинкової території мешканця ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на липень 2022 за адресою: АДРЕСА_4 , наявна заборгованість в розмірі 12 172,05 грн, яка утворилася станом на липень 2022 року.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади правовідносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені в Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2013 № 970 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 2. Перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, пов`язаних з наданням послуг, у зв`язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією.

Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП, мешканцями розроблені у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку».

Позивач, як балансоутримувач будинку, в якому відповідачка проживає та має у власності квартиру, несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території та надає послуги його мешканцям.

Доводи апеляційної скарги про те, що мешканці будинку АДРЕСА_1 відмовилися від прибирання прибудинкових територій і вивезення сміття, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутній договір № 2/А/17Н від 17.10.2017 з ТЗОВ «Грінера України», на який посилається апелянт, а долучений до матеріалів справи акт звірки за період 01.10.2017 по 10.11.2022 не є належним доказом на підтвердження вказаного.

При цьому встановлено, що нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводилося позивачем за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 31.05.2011 №561 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» у додатку № 27 зі змінами, що вносяться практично щороку.

Суд першої інстанції, встановивши факт надання позивачем та отримання відповідачкою послуг з утримання будинку та прибудинкової території, порушення строків їх оплати, а також відсутність актів-претензій або інших доказів щодо надання позивачем послуг неналежної якості чи не в повному обсязі, зробив правильний висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 7 844,5 грн за період з липня 2019 року по червень 2022 року в межах позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.08.2023

Головуючий

Судді