Провадження № 2/161/96/23
У Х В А Л А

20 січня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майнові права,-

В С Т А Н О В И В:

Від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що з жовтня 2016 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі по АДРЕСА_1 якої належить їй на праві спільної сумісної власності на підставі договору від 21.02.2018. Разом з ними проживала донька позивачки від першого шлюбу ОСОБА_4 .

За період її спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти ними було придбано майно, зокрема, майнові права на квартиру за АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу майнових прав від 20.06.2020 за №4/1. Договір укладено між ОСОБА_3 та ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат», з письмового відома позивачки. Ці права куплені за спільні кошти, оскільки у 2020 році ОСОБА_1 продала машину і зробила свій вклад для оплати Договору від 20.06.2020 №4/1.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо поділу майна, а забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48 кв.м., що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав від 20.06.2020 за №4/1, який укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат», а також шляхом заборони суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вносити відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідатиме характеру спірних правовідносин, і зможе забезпечити в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову та унеможливить перереєстрацію прав на спірне майно і як наслідок забезпечить права третіх осіб, до яких можуть бути подані позови щодо оспорювання їх права власності.

Посилаючись на викладене, просить суд, вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на заборонити ОСОБА_3 чи й будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48 кв.м., що придбані за договором купівлі-продажу майнових прав від 20 червня 2020 року за №4/1, який укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат», зокрема: реєструвати право власності, оцінювати майно, виготовляти технічну документацію, здійснювати переуступку права вимоги на об`єкт, продавати, міняти, дарувати, заповідати тощо вказаний об`єкт нерухомості.Заборонити суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наступного нерухомого майна: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 48 кв.м.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд установив таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майна та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходятьсяу нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи маєправо вжити передбаченихст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Судом встановлено, що 20.06.2020 між ОСОБА_3 та ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат» укладено договір купівлі - продажу майнових прав, а саме квартири за АДРЕСА_2 .

Позивач звертаючись до суду з позовом, просить визнати за нею в порядку поділу майна подружжя за нею Ѕ частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48 кв.м., яка придбана за договором купівлі-продажу майнових прав від 20.06.2020 за № 4/1, що укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат».

Судом встановлено, що між сторонами наявний реальний спір, а відтак між заходом забезпечення позову і предметом позову існує безпосередній зв`язок, невжиття таких заходів може призвести до утруднення повернення сторін спору у попередній стан.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майнові права задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48 кв.м., яка придбана за договором купівлі-продажу майнових прав від 20 червня 2020 року за №4/1, який укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ «Луцький домобудівельний комбінат», зокрема: реєструвати право власності, оцінювати майно, виготовляти технічну документацію, здійснювати переуступку права вимоги на об`єкт, продавати, міняти, дарувати, заповідати тощо вказаний об`єкт нерухомості.

Заборонити суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наступного нерухомого майна: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 48 кв.м.

Ухвалу до негайного виконання надіслати Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк) та Другому відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Винниченка, 27А, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк) та Другому відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Винниченка, 27А, м. Луцьк), повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської облаті Л.В. Івасюта