МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/4976/19
Провадження № 22-ц/812/134/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2022 року про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ухвалену під головуванням судді Карташевої Т.А. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 про визнання договору страхування недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в якому просило скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2021 по справі № 487/4976/19 та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №307009а8зда від 17.10.2018, з моменту його укладення, поклавши судові витрати на відповідача.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року відмовлено в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 про визнання договору страхування недійсним та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року апеляційну скаргу АТ «СК «АРКС» залишено без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишено без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року залишено без змін.

Проте у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 423, ст. 429 ЦПК України рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року по №487/4976/19 підлягає перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Так, постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 була уповноважена ОСОБА_1 на укладання спірного договору страхування виданою на її ім`я 20 серпня 2018 року нотаріально посвідченою довіреністю, оскільки довіреність містить повноваження Кліменкової І.С. представляти інтереси ОСОБА_1 , зокрема, в органах страхування та будь-яких інших компетентних органах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності, підпорядкування та галузевої належності, пов`язаних, в тому числі з експлуатацією належного йому транспортного засобу, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо продажу та користування транспортним засобом, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності повноваження, передбачені вказаною довіреністю повноваження були достатніми для укладання ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 договору добровільного страхування транспортного засобу.

Наслідками встановлення зазначених преюдиційних фактів в постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року є виникнення обставин, які є нововиявленими, та мають вирішальне значення для правильного вирішення спору.

Так, судом 1-ї інстанції в процесі розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не укладав з АТ «СК «АРКС» Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 307099а8зда від 17.10.2018 р., що від його імені спірний Договір укладено ОСОБА_3 . Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 мала повноваження на укладення Договору страхування від імені ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою Довіреністю від 20 серпня 2018 року. Із зазначеними висновками суду першої інстанції погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій.

В свою чергу, відповідно до ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування.

Тобто, страхувальником за спірним Договором має бути визначена ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 20 серпня 2018 року. Однак, в спірному Договорі страхувальником визначено ОСОБА_1 , тобто особу, яка Договір страхування не укладала, та відповідно не може бути страхувальником в розумінні ст. 3 Закону України «Про страхування».

Крім того, в спірному Договорі відсутня будь-яка інформація про особу ( ОСОБА_3 ), яка діяла від імені ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 20 серпня 2018 року.

Виходячи з встановлених судами обставин, повноваження ОСОБА_3 були достатніми для укладення спірного Договору та встановлювались нотаріально посвідченою Довіреністю від 20 серпня 2018 року, однак, з невідомих причин ОСОБА_3 не було надано страховику інформації, що Договір буде підписуватися саме нею ( ОСОБА_3 ).

Результатом дій ОСОБА_3 є помилка при визначенні однієї із суттєвих умов спірного Договору, а саме особи страхувальника, яким згідно ст. 3 Закону України «Про страхування» має бути ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою Довіреністю від 20 серпня 2018 року, та неможливість вільної ідентифікації підпису особи, яка уклала зі Страховиком спірний Договір, та підписала його замість ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Зазначені дії ОСОБА_3 спрямовані на порушення прав страховика, вчинений правочин має ознаки правочину, який порушує публічно-правовий порядок, має ознаки нікчемного правочину, недійсного з моменту його укладення.

Зазначені обставини є нововиявленими, були наявними на час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, не могли бути та не були відомі позивачу, не розглядались судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, та мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 423 ЦПК України, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Отже, вказані обставини, є нововиявленими, існували на час розгляду справи, входили до предмету доказування по справі, не були відомі та не могли бути відомі відповідачу АТ «СК «АРКС» до винесення та набрання законної сили остаточним рішенням по справі, яким закінчено судовий розгляд - постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року по справі № 487/4976/19, не розглядалися судом 1-ї інстанції, та впливають на правильність висновків суду, зроблених при первинному розгляді справи, виходячи з наступного.

17 жовтня 2018 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування») було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 307099а8зда, відповідно до якого застраховано майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 , vin code НОМЕР_2 , (Договір страхування).

Страхувальником та вигодонабувачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 307099а8зда від 17.10.2018 р. визначено ОСОБА_1 (п. 2, п. 3 Договору страхування).

В період дії Договору страхування від ОСОБА_3 було отримано повідомлення про пошкодження вогнем ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 .

В процесі врегулювання заявленого ОСОБА_3 випадку пошкодження ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 , у АТ «СК «АРКС» виникли сумніви, що Договір добровільно страхування наземного транспорту «Все включено» № 307099а8зда від 17.10.2018 р. підписано ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, позивач звернувся до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (ДНДЕКЦ) для проведення судової почеркознавчої експертизи.

За результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи судовим експертом ДНДЕКЦ МВС України Чумак Т.М. було складено Висновок експерта № 19/17/3-82-СЕ/19 від 16.05.2019 р., відповідно до якого:

1-2. Підпис на 16-й сторінці Договору добровільного страхування наземного транспорту №307099а8зда від 17.10.2018р. Розділ 35. «Підписи сторін», графа «Страхувальник» перед словами « ОСОБА_1 » - виконано ОСОБА_3 .

3. Підпис на 16-й сторінці Договору добровільного страхування наземного транспорту №307099а8зда від 17.10.2018р. Розділ 35. «Підписи сторін», графа «Страхувальник» перед словами « ОСОБА_1 » та підписи в графах «підпис», а також після рукописного запису « ОСОБА_3 » в поясненні від імені ОСОБА_3 від 01.04.2019 р. - виконані однією особою.

За таких обставин, оскільки висновки зроблені судовим експертом Чумак Т.М. свідчать про те, що Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17.10.2018р. підписано не ОСОБА_1 , який визначений Страхувальником в Договорі страхування, а іншою особою, ОСОБА_3 , АТ «СК «АРКС» звернулося до суду з позовом про визнання Договору страхування недійсним, як такого, що вчинений під впливом помилки.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №307099а8зда від 17.10.2018 був підписаний уповноваженою ОСОБА_1 особою - ОСОБА_3 , воля ОСОБА_1 на укладення спірного договору підтверджується виданою ним 20 серпня 2018року на ім`я ОСОБА_3 довіреністю...».

Постановою Апеляційного суду встановлено, що «у розділі 35 "підписи сторін Договору вказано інформацію про осіб, які його підписали: від страховика АТ "СК "АХА Страхування - Закревська В.В., від Страхувальника ОСОБА_1 . Замість ОСОБА_1 вказаний договір підписаний ОСОБА_3 . Дана обставина не заперечувалась в суді відповідачем та ОСОБА_3 ».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року по справі № 487/4976/19, встановлено: "... ОСОБА_3 була уповноважена ОСОБА_1 на укладання спірного договору страхування виданою на її ім`я 20 серпня 2018 року нотаріально посвідченою довіреністю.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2021 р. по справі № 487/4976/19 набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. Саме вказаним судовим рішенням після набрання ним законної сили встановлюються нововиявлені обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Тому на підставі ст. 203 ЦК України, ст. 207, 215, 216, 228, 230, ч.2 ст. 238, 981, ч. 1 ст. 982 ЦК України та Закону України «Про страхування», Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 307099а8зда від 17.10.2018 підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки в момент вчинення такого правочину було порушено вимоги, які встановлені ч.4 ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. 3, частинами 1, 4 ст. 16 Закону України Про страхування, а саме:

1.1. Зміст даного правочину суперечить Цивільному кодексу України та Закону України «Про страхування», оскільки, як визначено відповідно до ст. 982 ЦК України, ч. 4 с. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування має містити наступні істотні умови - інформацію про особу Страхувальника, Застрахованої особи, Вигодонабувача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім`я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу.

Як слідує зі ст. 3 Закону України «Про страхування», страхувальником є дієздатна фізична особа, яка уклала із страховиком договір страхування.

Судами встановлено, що особою, яка уклала зі страховиком спірний Договір є ОСОБА_3 , що діяла в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 20.08.2018, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, Горбуровим К.Є., та мала повноваження на укладення Договору страхування, відповідно, саме ОСОБА_3 має бути визначена страхувальником за спірним Договором.

В свою чергу, в спірному Договорі страхувальником визначено ОСОБА_1 (особу, яка не укладала зі страховиком даний Договір).

Визначення страхувальника, застрахованої особи, вигодонабувача є істотними умовами Договору страхування (ст. 982 ЦК України, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Відсутність в Договорі страхування істотних умов, визначених ст. 982 ЦК України ч. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування» є підставою для визнання Договору страхування недійсним.

В спірному Договорі неможлива вільна та зрозуміла ідентифікація підпису ОСОБА_3 .

Як передбачено ч. 2 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку представляє.

За змістом спірного Договору страхувальником та вигодонабувачем зазначено ОСОБА_1 , а отже спірний Договір має містити підпис ОСОБА_1 .

В свою чергу, ідентифікація підписанта Договору страхування ОСОБА_3 здійснювалась шляхом проведення відповідної експертизи, зокрема, відповідно до Висновку експерта № 19/17/3-82-СЕ/19 від 16.05.2019 р. ДНДЕКЦ МВС України.

Ч. 4 ст. 207 ЦК України передбачено виключний перелік випадків, коли замість учасника правочину фізичної особи, його може підписати інша особа - якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа та визначено, що підпис іншої особи на тексті правочину, має бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 (сторона правочину) мав хворобу або фізичні вади, які не надавали змоги ОСОБА_1 підписати Договір страхування власноручно, в спірному Договорі страхування немає жодних засвідчень у встановленому законодавством порядку підпису ОСОБА_3 , вказане та спірний Договір мають ознаки правочину, що порушує публічно-правовий порядок, порушує права іншої сторони Договору страховика АТ «СК «АРКС».

Спірний Договір страхування має ознаки такого, що порушує публічно-правовий порядок, має ознаки нікчемного правочину, тобто, недійсного з моменту його укладення.

Спірний Договір страхування укладено АТ «СК «АРКС» під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення для вчинення правочину.

Поведінка ОСОБА_3 , яка передувала укладенню спірного Договору страхування та полягала в мовчазному підписанні спірного Договору страхування замість ОСОБА_1 , без повідомлення про це контрагента Договору Страховика, без внесення відповідної інформації до умов Договору, про особу ОСОБА_3 , що його укладає (яка мала бути визначена страхувальником за вказаним Договором), без внесення інформації про довіреність, що підтверджує повноваження ОСОБА_3 на вчинення дій від імені ОСОБА_1 , без зазначення ОСОБА_3 підписантом, призвела до допущення суттєвих помилок у визначенні істотних умов Договору страхування - визначення страхувальника, застрахованої особи, вигодонабувача (ст. 982 ЦК України, ст. 3, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування»), неможливості ідентифікації особи страхувальника та підпису ОСОБА_3 в спірному Договорі страхування.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 19) встановлено, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення.

За викладених обставин, у відповідності до положень п. п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року по справі №487/4976/19 підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами, з ухваленням нового судового рішення.

Посилаючись на судову практику Верховного Суду, АТ «СК «АРКС» зазначає про наявність декількох правових підстав для визнання правочину недійсним в справі № 487/4976/19:

- недотримання форми правочину щодо визначення істотних умов Договору страхування, які чітко передбачені ст. 982 ЦК України та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування»;

- укладення правочину страховиком під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення для вчинення правочину;

- наявність обставин, які дають підстави вважати, що вчинений правочин, має ознаки правочину, що порушує публічно-правовий порядок, тобто, має ознаки нікчемного правочину та є недійсним з моменту укладення.

Також позивач АТ СК АРКС зазначає, що не може вважатися добросовісною та чесною діловою практикою поведінка іншого учасника правочину ОСОБА_3 , яка має явні ознаки порушення публічно-правового порядку, порушує права контрагента, принцип заборони суперечливої поведінки, має застосовуватися лише до правочинів, як вчиняються в усній формі та не може бути застосований до правочинів, для яких законом передбачена обов`язкова письмова форма, адже, законодавством ставляться більш суворі вимоги до правочинів, які вчиняються в письмовій формі, додержання яких є обов`язковим.

Звернення до суду з позовом про визнання Договору страхування недійсним за викладеного вище є єдиним можливим способом захистити порушені права позивача.

На підставі викладеного, АТ «СК «АРКС» просило відкрити провадження за заявою про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року по справі №487/4976/19 за нововиявленими обставинами, скасувати вказане рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2022 року в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2021 року по справі №487/4976/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 про визнання договору страхування недійсним відмовдено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування та не доведення обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та повторюючи доводи вказані у заяві про перегляд судового рішення, просило скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2022 року, задовольнити заяву АТ СК АРКС про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17.10.2018 р., з моменту його укладення.

Від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, а законне та обґрунтоване судове рішення не може бути скасованим лише із формальних міркувань. Вважає, що апелянт не довів фактів порушення судом його прав та інтересів, а тому він не може оскаржувати законність чи обґрунтованість рішення, яке стосується прав осіб, які беруть участь у справі, що обґрунтовується таким.

Посилаючись на роз`яснення, які містяться у пунктах 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вважає, що доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зводяться до переоцінки доказів, які були оцінені судом першої інстанції та перевірені судами апеляційної та касаційної інстанції й підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

Відповідно відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки заява про перегляд судового рішення взагалі не містить у собі нововиявлених обставин.

На підставі викладеного, просить апеляційну скаргу АТ "СК "АРКС", залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2022 по справі № 487/4976/19 залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не визнала доводи апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, надавши пояснення аналогічні відзиву на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У задоволенні чергового клопотання представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» про відкладення справи відмовлено, так як причини його неможливості участі у справі визнані судом неповажними.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції правильно виходив із того що, згідно ст. 423 ЦПК України рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У пунктах 3, 4, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Правильно суд керувався також тим, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставиться під сумнів. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточного судового рішення та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення іншого рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що 21 січня 2021 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у цивільній справі №487/4976/19 було відмовлено у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору страхування недійсним. Зазначене рішення постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.04.2021 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 15.09.2021 рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2021 та постанова Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва від 27.04.2021 залишені без змін.

Позивач, звертаючись з вищевказаною заявою, вважав нововиявленими обставинами те, що страхувальником за спірним договором має бути визначена ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 20.08.2018, а в спірному договорі страхувальником визначено ОСОБА_1 , який договір страхування не укладав та, на думку, позивача, не може бути страхувальником в розумінні ст. 3 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиком договори страхування.

Рішенням судів встановлено, що 17.10.2018 між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору.

У розділі 35 «підписи сторін» договору вказано інформацію про осіб, які його підписали: від страховика АТ «СК «АХА Страхування» - Закревська В.В., а від страхувальника ОСОБА_1 .

Фактично замість ОСОБА_1 вказаний договір підписаний ОСОБА_3 , яка була уповноважена ОСОБА_1 на укладення цього договору виданою на її ім`я 20.08.2018 нотаріально посвідченою довіреністю. Судами також встановлено, що представник ОСОБА_1 діяла в межах повноважень, наданих їй довіреністю. Підписання договору страхування ОСОБА_3 , яка діяла в межах повноважень, наданих їй нотаріально посвідченою довіреністю від 20.08.2018, тобто як представник страхувальника, не змінює статусу ОСОБА_1 , який є страхувальником за спірним договором, у правовідносинах з АТ «СК «АХА Страхування», бо саме він укладав із страховиком договір страхування.

Також суд першої інстанції виходив з того, що обставина, на яку посилається позивач, що з невідомих причин ОСОБА_3 не було надано страховику інформацію, що договір буде підписуватися саме нею, вже оцінювалась судом, який встановив, що саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , була учасником перемовин щодо обговорення умов укладення спірного договору, надала всі необхідні документи, зокрема, довіреність, документи, що посвідчують особу страхувальника та його представника - копії паспортів на ім`я ОСОБА_1 та на своє ім`я, які були долучені позивачем і до позовної заяви. Крім того, проект оспорюваного договору був надрукований саме позивачем для підписання вже після сплати страхового платежу, а не зазначення позивачем відомостей про особу, яка діє від імені страхувальника, та реквізити такої довіреності можуть вказувати на недбальство з боку позивача і не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. Суд вже зазначав, що страховик не був позбавлений можливості перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, вимагати від страхувальника надання іншої додаткової інформації та документів, необхідних при укладенні договору.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем обставини не є такими фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення. Ці обставини ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «СК «АРКС» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Висновок суду про відсутність підстав для скасування рішення за нововиявленими обставинами відповідає матеріалам справи та законодавству, яке регулює дане питання.

Згідно матеріалів справи, а саме позовної заяви, в якій викладені підставами позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, позивач, звертаючись до суду з позовом, обґрунтовував свої вимоги про визнання недійсним договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №307009а8зда від 17.10.2018 з моменту його укладення тим, що 17 жовтня 2018 року АТ «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник АТ «Страхова компанія «АХА Страхування») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда, відповідно до якого застраховано майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 , vin code НОМЕР_3 . Страхувальником та вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17 жовтня 2018 р. визначено ОСОБА_1 . В період дії договору страхування від ОСОБА_3 було отримано повідомлення про пошкодження вогнем ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 . В процесі врегулювання заявленого ОСОБА_3 випадку пошкодження транспортного засобу виникли сумніви, що договір добровільного страхування наземного транспорту підписаний ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач звернувся до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення судової почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта №19/17/3-82-СЕ/19 від 16 травня 2019 року підпис на 16 сторінці вказаного договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17 жовтня 2018 р. розділ 35. «Підписи сторін», графа «Страхувальник» перед словами « ОСОБА_1 » виконано ОСОБА_3 . Підпис на 16 сторінці договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17 жовтня 2018 року розділ 35 «Підписи сторін», графа «Страхувальник» перед словами « ОСОБА_1 » та підписи в графах «підпис», а також після рукописного запису « ОСОБА_3 » в поясненні від імені ОСОБА_3 від 01 квітня 2019 року виконані однією особою. Також позивач посилався на те, що наведені обставини свідчать про те, що договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17 жовтня 2018 року підлягає визнанню недійсним, оскільки в момент його вчинення не було дотримано вимоги, які встановлені частинами першою-третьою статті 203 ЦК України, а саме: зміст даного правочину суперечить ЦК України та Закону України «Про страхування», оскільки спірний договір страхування підписав не страхувальник ОСОБА_1 , а інша особа, що підтверджується висновком експерта; договір страхування замість страхувальника підписала ОСОБА_3 . Згідно з довіреністю від 20 серпня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., ОСОБА_1 не уповноважував останню на укладення від його імені договору страхування вищевказаного транспортного засобу, а отже договір страхування підписано неуповноваженою особою. Оскільки договір ОСОБА_1 не підписував, волевиявлення не відповідало його внутрішній волі при укладенні спірного договору страхування. Крім того, позивач вказував, що спірний договір страхування укладено АТ «СК «АРКС» під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки такий договір страхування з боку страхувальника підписано ОСОБА_3 , особою, яка не має повноважень на укладення договору страхування щодо ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 , а отже, не може набувати прав та обов`язків страхувальника за договором страхування.

Аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивачу на час звернення до суду з позовом було відомо, що договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №307099а8зда від 17 жовтня 2018 року був підписаний не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 на підставі довіреності від 20 серпня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., проте він вважав, що зазначеною довіреністю ОСОБА_1 не уповноважував останню на укладення від його імені договору страхування вищевказаного транспортного засобу, а отже договір страхування підписано неуповноваженою особою. Оскільки договір ОСОБА_1 не підписував, волевиявлення не відповідало його внутрішній волі при укладенні спірного договору страхування.

В апеляційній та касаційній скарзі позивач продовжував наполягати, що згідно з довіреністю від 20 серпня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К. Є., що видана ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 не уповноважував ОСОБА_3 на укладення від його імені договору страхування транспортного засобу, що згідно з довіреністю від 20 серпня 2018 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 вчиняти щодо транспортного засобу ВМW Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дії лише щодо експлуатації та продажу (оренди, позички) такого автомобіля; при цьому, така довіреність не містить жодних повноважень щодо укладення та виконання спірного договору страхування, що за таких обставин, крім того, що підпис на договорі страхування не забезпечує ідентифікацію учасника правочину, оспорюваний договір страхування підписано неуповноваженою на його укладення особою.

Також позивач в скаргах наполягав на тому, що видача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 довіреності від 20 серпня 2018 року не є беззаперечним фактом підтвердження намірів та волі ОСОБА_1 на укладення оспорюваного договору страхування, оскільки така довіреність не містить відповідного повноваження власника транспортного засобу на укладення вказаного договору страхування, а отже, з боку ОСОБА_1 є дефект волі, оскільки його волевиявлення не відповідало його внутрішній волі, як того вимагають загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину (стаття 203 ЦК України).

За результатами розгляду справи судами всіх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_3 була уповноважена ОСОБА_1 на укладання спірного договору страхування виданою на її ім`я 20 серпня 2018 року нотаріально посвідченою довіреністю, оскільки довіреність містить повноваження Кліменкової І.С. представляти інтереси ОСОБА_1 , зокрема, в органах страхування та будь-яких інших компетентних органах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності, підпорядкування та галузевої належності, пов`язаних, в тому числі з експлуатацією належного йому транспортного засобу, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо продажу та користування транспортним засобом, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язаних з виконанням цієї довіреності.

Тому суди всіх інстанцій, в тому числі і Верховний Суд дійшли висновку, що вказані повноваження були достатніми для укладання ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 договору добровільного страхування транспортного засобу. Також суди дійшли висновку про необґрунтованість посилання позивача як на підставу для визнання договору страхування недійсним на відсутність волевиявлення ОСОБА_1 .

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що вони були відомі як позивачу, так і судам першої, апеляційної та касаційної інстанції, та були предметом їх дослідження, а тому не є за своєю суттю нововиявленими обставинами у даній справі.

Матеріали справи свідчать також про те, що суди всіх інстанцій, в тому числі і Верховний Суд не погодилися з доводами позивача про те, що ОСОБА_3 не була уповноважена ОСОБА_1 на укладання спірного договору страхування виданою на її ім`я 20 серпня 2018 року нотаріально посвідченою довіреністю, визнали їх такими, що спростовані матеріалами справи, та дійшли до протилежного висновку, що ОСОБА_3 була уповноважена ОСОБА_1 на укладання спірного договору страхування виданою на її ім`я 20 серпня 2018 року нотаріально посвідченою довіреністю.

З урахуванням викладеного дана обставина не є нововиявленою обставиною у даній справі, так як фактично є висновком судів про необґрунтованість заявлених позовних вимог у справі.

Отже, судами всіх інстанцій встановлено, що договір страхування укладено саме між позивачем та ОСОБА_1 , від імені якого під час підписання договору страхування діяла за довіреністю ОСОБА_3 .

За такого посилання позивача на те, що судами встановлено, що особою, яка уклала зі страховиком спірний договір страхування є ОСОБА_3 , не відповідає матеріалам справи та є суб`єктивним тлумаченням позивачем встановлених судами обставин справи і законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що свідчить про намагання переоцінки доказів, оцінених судами у процесі розгляду справи, та про фактичну незгоду з висновками, до яких прийшли суди всіх інстанцій за результатами розгляду даної справи.

В той же час відповідно до п.1 ч.4 ст. 423 ЦПК України переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що спірний договір страхування укладено АТ «СК «АРКС» під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки договір страхування з боку страхувальника підписано ОСОБА_3 , а саме особою, яка не є стороною договору страхування і не має повноважень на укладення договору страхування щодо ТЗ ВМW Х5, д.н. НОМЕР_1 , а отже, не може набувати прав та обов`язків страхувальника за договором страхування.

В заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивач посилається на те, що оскільки спірний договір страхування з АТ «СК «АРКС» укладено ОСОБА_3 , яка мала повноваження на укладення договору страхування, відповідно, саме ОСОБА_3 має бути визначена страхувальником за спірним договором, а оскільки в спірному договорі страхувальником визначено ОСОБА_1 (особу, яка не укладала зі страховиком даний договір), то цей договір слід визнати недійсним.

Проте такими обставинами позивач первісний позов не обґрунтовував і це не було предметом розгляду судів. Згідно ж ч.5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, з цих підстав рішення суду також не підлягає перегляду саме за правилами перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Проаналізувавши зазначені обставини, а також інші обставини, зазначені у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у їх сукупності та приймаючи до уваги роз`яснення, викладені у постанові пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», а також положення глави 3 розділу V ЦПК України, колегія суддів вважає, що вказані заявником в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами дані, не є нововиявленими обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а тому суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

При прийнятті рішення у справі колегія суддів враховує також те, що на відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС», не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

У зв`язку із цим висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2218 року за нововиявленими обставинами є правильним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Проаналізувавши зазначені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, які за змістом фактично повторюють дані, викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.