ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3941/21 Номер провадження 22-ц/814/354/23Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 червня 2022 року, ухвалене суддею Потетій А.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що 08.08.2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано в Олександрівському районному у м.Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що, складено відповідний актовий запис № 601. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В серпні 2020 року позивачка з дитиною поїхали до матері у Полтаву, де проживають по цей час. Дочка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 , спочатку надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, але в подальшому виплати припинились.

Позивачка зазначає, що дитина є алергіком, їй діагностовано дисплазію тазостегнових суглобів, призначено лікування та реабілітацію, в 2020 році вона витратила на лікування доньки 29 961,11 коп. Кожні шість місяців дитина повинна проходити обстеження у ортопеда та в подальшому курс реабілітації.

Враховуючи те, що батько дитини, матеріальної допомоги не надавав, додаткові витрати на лікування не сплачував, хоча має стабільний дохід, оскільки займається продажем автомобілів з Європи, часто перетинає кордон України, прохала стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини у сумі 14980,00 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у сумі 14980 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодилась позивачка ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповно встановлені обставини, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохає скасувати вищевказане рішення, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що нею надані докази на підтвердження факту понесення додаткових витрат на лікування дитини. Посилання суду на відсутність призначень лікаря не є вірним, оскільки ті ліки, яких потребувала донька, відпускаються без рецепту, як і засоби гігієни та продукти харчування. Сплачені відповідачем в добровільному порядку грошові кошти є аліментами, а не додатковими витратами, тому не можуть бути зараховані.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Вказував, що витрати, які понесла позивачка, не є додатковими витратами та покриваються сплаченими ним аліментами.

Відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 08.08.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений шлюб, який зареєстрований в Олександрівському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що, складено відповідний актовий запис № 601.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

З серпня 2020 року позивачка з дитиною, яка перебуває на її утриманні, проживають в м. Полтаві.

Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, працює, розмір його доходу за квітень-серпень 2021 року, згідно довідки про доходи від 11.09.2021 року, становив 28330,91 грн. з урахування податків та зборів, за листопад 2021 року - 6080,00 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.02.2022 року у справі № 545/444/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 3 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 11.02.2021 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Відповідно до довідки № б/н від 18.09.2020 року, виданої медичним закладом «Он клінік», копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_3 діагностовано дисплазію тазостегнового суглобу. Згідно з призначенням, їй рекомендовано: шина Віленського 28 см, вітамін Д3 (аквадетрин), аналізи, ЛФК № 10.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність і розмір додаткових витрат, витрати на придбання засобів гігієни, а також продуктів харчування не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані особливими потребами. Із наданих позивачкою документів не можливо встановити, що придбані ліки були необхідні для лікування дитини сторін, оскільки відсутні рецепти лікарів та виписки з історії хвороби, із зазначенням призначених препаратів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Також відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

При цьому Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини, якій діагностовано дисплазію тазостегнових суглобів, а також алергічний дерматит. При цьому, згідно змісту позовної заяви, дитині призначено лікування та реабілітацію, курс якої складає в середньому 4500 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина страждає на тяжкі хвороби, а також, що нею понесені на даний час або необхідні на майбутнє додаткові витрати, які не охоплюються стягнутими судом аліментами. Відсутні докази проведення реабілітаційних заходів та витрачені на них грошові кошти.

Судом першої інстанції правильно проаналізовані, надані позивачкою докази та зроблено висновок, що засоби гігієни, доглядові засоби, продукти дитячого харчування, а також медичні препарати першої необхідності, які відпускаються без рецептів та призначення лікарів не є додатковими витратами, оскільки не викликані особливими обставинами, в розумінні ст. 185 СК України, та відносяться до загальних потреб дитини.

Вказаний висновок суду, першої інстанції, відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 01.04.2019 року у справі 233/3518/17, від 17.01.2019 року у справі № 720/1119/17, від 01.04.2019 у справі № 233/3518/17, від 17.012019 у справі № 720/1119/17

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу витрачених нею на лікування дитини 29 961,11 грн, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відсутні докази на підтвердження понесення вказаних витрат саме на лікування дитини, яке пов`язане з наявністю в неї тяжкої хвороби.

У той же час, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, а також її забезпечення з врахуванням стану здоров`я, встановлений судом розмір аліментів може бути збільшений за позовом стягувача та за наявності обставин, передбачених статтею 192 СК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду по суті вирішення спору, яким правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09.06.2022 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23.01.2023 р.

Головуючий суддя : О.В.Чумак

Судді: С.Б. Бутенко

О.В.Прядкіна