Справа № 760/8386/22
Провадження №2/760/5564/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 липня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 , в якому просять стягнути з ОСОБА_4 :

- на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 7422 грн завданого збитку в результаті залиття квартири;

- на користь ОСОБА_1 10135 грн моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2500 грн за проведення звіту про оцінку збитків;

- на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 330,80 грн;

- на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 330,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 2003 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 17 листопада 2021 року комісією в складі працівників ЖЕД-904 було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної нам шкоди. Згідно з актом про залиття від 17 листопада 2021 року кв. АДРЕСА_1 залиття відбулося внаслідок протікання унітазу з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Відповідно до інформаційної довідки №285213422 власником цієї квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 . Для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири ОСОБА_1 звернулася із заявою до Центру Експертної оцінки з проханням провести оцінку майнових прав, з метою визначення ринкової вартості право вимоги відшкодування матеріальних втрат понесених внаслідок залиття квартири. Відповідно до звіту про оцінку збитків розмір матеріальних збитків становить 7422 грн. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 10 червня 2022 року були виконані роботи з незалежної оцінки вартості матеріального збитку завданого після залиття квартири, що оформлений відповідним звітом вартість виконаних робіт складає 2500 грн без ПДВ. Дану суму коштів було сплачено ОСОБА_1 . Відповідач добровільно завдану шкоду відшкодовувати не бажає, у зв`язку з чим для захисту та відновлення своїх порушених прав позивачі звертаються до суду із цією позовною заявою.

Крім того, позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні її права власності, неможливості нормального користування ним, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження квартири водою, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Хвилювання та думки про те, як відновити квартиру тримають позивача у постійній психологічній напрузі. Залиття квартири ставалося неодноразово, в квартирі відчувається сирість та пліснява. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у грошовому розмірі 10135 грн, як п`ять прожиткових мінімумів працездатних осіб станом на 01 липня 2022 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2022 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви було направлено на адресу відповідача.

01 листопада 2022 року та 26 січня 2023 року судові засідання не відбулися у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та загрозою ракетного обстрілу.

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення №166 - рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання,

11 травня 2023 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №978 лист, в якому направлялася судова повістка-повідомлення на 11 травня 2023 року, повернувся до суду без вручення відповідачу ОСОБА_4 , причини невручення - адресат відсутній та у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

18 травня 2023 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

У судове засідання 04 липня 2023 року позивачі не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 04 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 повторно не з`явилася в судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №700 лист, в якому направлялася судова повістка-повідомлення на 04 липня 2023 року, повернувся до суду без вручення відповідачу ОСОБА_4 , причини невручення - адресат відсутній.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачі не заперечують проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 11 червня 2003 року, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

Власником квартири АДРЕСА_4 , яка розташована поверхом вище над квартирою позивачів, є відповідач ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №285213422 від 17 листопада 2021 року.

14 листопада 2021 року квартиру позивачів було затоплено.

Згідно з актом про залиття від 17 листопада 2021 року, складеного комісією у складі представників Житлово-експлуатаційної комісії-904, яка обслуговує внутрішньо будинкові системи холодного і гарячого водопостачання, каналізації та опалення, 17 листопада 2021 року було обстежено квартиру АДРЕСА_1 з приводу залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Причиною залиття, яке сталось 14 листопада 2021 року о 20 год. 40 хв. відповідно до звіту аварійної служби було зафіксовано протікання унітазу у вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 .

З метою визначення вартості завданого позивачам матеріального збитку, позивач ОСОБА_1 звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , що має сертифікат Фонду державного майна України №913/19 від 28 листопада 2019 року.

Згідно зі звіту про оцінку збитків №42/22 від 10 червня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_5 у результаті проведеного дослідження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що розмір матеріальних збитків, яких завдано власниками квартири в результаті залиття, яке трапилася 14 листопада 2021 року станом на момент складання даного звіту становить 7422 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі №1341 від 10 червня 2022 року ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 проведені роботи з оцінки вартості матеріального збитку, завданого після залиття кв. АДРЕСА_1 на загальну суму 2500 грн.

Позивачі звернувшись до суду з указаним позовом, просять стягнути з відповідача ОСОБА_4 на їх користь 7422 грн завданого збитку в результаті залиття квартири; на користь позивача ОСОБА_1 - 10135 грн моральної шкоди та судові витрати у розмірі 2500 грн за проведення звіту про оцінку збитків; а також на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 330,80 грн та на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 330,80 грн.

Вирішуючи спір що виник між сторонами суд дійшов таких висновків.

Положеннями статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Згідно зі статтею 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власник квартири зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Факт залиття квартири, власниками якої є позивачі, з вини відповідача підтверджується актом про залиття від 17 листопада 2021 року, а також звітом про оцінку збитків №42/22 від 10 червня 2022 року, які є належними і допустимими доказами.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_4 від відшкодування шкоди, завданої позивачам залиттям квартири, суд не вбачає, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що шкоду завдано не з її вини.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пленум Верховного Суду України і своїй постанові №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її задала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Відповідно до акту прийому-передачі №1341 від 10 червня 2022 року вартість робіт з оцінки вартості матеріального збитку, завданого після залиття кв. АДРЕСА_1 становить 2500 грн.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відтак, звіт про оцінку збитків №42/22 від 10 червня 2022 року містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновку та звіту, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, який його складав, сторонами надано не було. Також суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу при визначенні розміру матеріальної шкоди.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування звіту про оцінку збитків №42/22 від 10 червня 2022 року.

Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, а також протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода у розмірі 7422 грн підлягає відшкодуванню відповідачем.

При цьому суд враховує, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 7422 грн матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 10135 грн, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень статей 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Крім того, позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні її права власності, неможливості нормального користування ним, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження квартири водою, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Хвилювання та думки про те, як відновити квартиру тримають позивача у постійній психологічній напрузі. Залиття квартири ставалося неодноразово, в квартирі відсувається сирість та пліснява. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у грошовому розмірі 10135 грн, як п`ять прожиткових мінімумів працездатних осіб станом на 01 липня 2022 року.

Суд вважає, що затопленням квартири позивачу ОСОБА_1 спричинені негативні емоції та переживання з приводу пошкодження її квартири, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Згідно частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому на підставі статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 необхідно стягнути по 330,80 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачами судового збору.

Оскільки ухвалою суду від 01 вересня 2022 року позивача ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 330,80 грн судового збору.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 132 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно частини шостої статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до акту прийому-передачі №1341 від 10 червня 2022 року ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 проведені роботи з оцінки вартості матеріального збитку, завданого після залиття кв. АДРЕСА_1 на загальну суму 2500 грн.

Враховуючи викладене з відповідача ОСОБА_4 необхідно також стягнути на користь ОСОБА_1 2500 гривень в рахунок відшкодування понесених судових витрат (на підготовку експертного висновку на замовлення сторони - звіту про оцінку збитків №42/22 від 10 червня 2022 року).

Керуючись ст.10, 12, 89, 132, 139, 141, 142, 263-265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 330 (триста тридцять) гривень 80 копійок в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 330 (триста тридцять) гривень 80 копійок в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 330 (триста тридцять) гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова