Справа № 946/5716/23
Провадження № 6/946/79/23
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі подання державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення приводу боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_1 .

В поданні про привід боржника ОСОБА_1 зазначено, що на примусовому виконанні в Ізмаїльському відділі державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист Саратського районного суду Одеської області № 513/586/18 від 08.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.06.2018 до 07.03.2032.

ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме: до заборгованості у 6 місяців, що еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 73 861,61 грн.

22.02.2023 державний виконавець спрямував на домашню адресу боржника письмову вимогу із зобов`язанням з`явитися 28.02.2023 до відділу ДВС для складення протоколу про адміністративне правопорушення, яке він отримав 24.02.2023, однак на виклик не з`явився.

01.04.2023 державний виконавець спрямував на домашню адресу боржника письмову вимогу із зобов`язанням з`явитися 18.04.2023 до відділу ДВС для складення протоколу про адміністративне правопорушення, яке він отримав 13.04.2023, однак на виклик не з`явився.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Пунктом 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про привід боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Звертаючись до суду із поданням про привід боржника, виконавець обґрунтував звернення до суду тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, проте за вищевказаного вбачається, що суду не надано доказів, які б підвереджували фактичне їх вчинення, надавши в обґрунтування подання копію виконавчого листа № 513/586/18 від 08.11.2018, пояснювальну боржника від 01.07.2022, копію викликів із повідомленнями поштового відділення про отримання викликів, розрахунок заборгованості.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця, станом на час звернення до суду у боржника наявна заборгованість, однак при цьому суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду. Посилання державного виконавця на неявку боржника на виклик є безпідставними, оскільки суду не надано доказів на підтвердження отримання відповідних викликів безпосередньо боржником, а тому висновок про умисні дії боржника щодо ухилення від виконання судового рішення є передчасним та не співмірним з огляду на надані суду письмові докази.

Крім того, державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про примусовий привід боржника ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду у випадку доведеності необхідності застосування судом до боржника приводу.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення приводу боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено у строк не більш як п`ять днів з дня розгляду справи.

Суддя: Г.І.Смокіна