ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/481/22 Номер провадження 22-ц/814/434/23Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Стефківським Володимиром Івановичем,

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 29 червня 2022 року, постановлене суддею Маханьковим О.В.,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю фізичної особи,

в с т а н о в и в:

02.05.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 10.01.2020 близько 22 год. 47 хв. у м.Кременчук Полтавської області відбулась ДТП, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який унаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , водія автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», тому позивач, будучи сином загиблого ОСОБА_3 , 30.09.2021 звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування. Однак такі виплати здійснено не було, у зв`язку із чим позивач просить в судовому порядку стягнути із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на його користь 56 676,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 3 903,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю фізичної особи - задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане із витратами на поховання у розмірі 3 903,00 грн.

Стягнуто із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь держави 992,40 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач не надав достатніх доказів того, що він на час дорожньо-транспортної пригоди та смерті батька перебував на його утриманні. Разом із цим, до стягнення підлягають фактично понесені позивачем витрати на поховання, розмір яких підтверджуються доказами.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Стефківський В.І., оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, та постановити в оскаржуваній частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», залишивши поза увагою, що у позовній заяві позивач просить суд стягнути страхове відшкодування, пов`язане із моральною шкодою в порядку п.27.3 цього Закону, а не з підстав втрати годувальника, тому позивач і не надав доказів, які підтверджують перебування на утриманні у загиблого.

Натомість за змістом ст.22, п.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, у тому числі, дітям; загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентна виплата) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.09.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Стефківським В.І., на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.06.2022; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 30.09.2022.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 10.01.2020 у м.Кременчуці, Полтавської області по вул.Харківська, 11 за участю автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , від отриманих тілесних ушкоджень пішохід загинув 14.01.2020, свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2 ./а.с.17/

Згідно довідки про причину смерті №67 від 15.01.2020 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем, вантажним автомобілем типу "пікап" чи автофургоном./а.с.16/

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000120 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України./а.с.11/

Відповідно до довідки №105420 про дорожньо-транспортну пригоду власником транспортного засобу ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , № кузова, рами чи шасі НОМЕР_3 є ОСОБА_4 ./а.с.12/

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 10.01.20220 застрахована у ПрАТ «СК«ПЗУ Україна», поліс №ЕР 198542691./а.с.15/

Особою першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого є син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ./а.с.21/

Батьки загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померли; станом на день ДТП він був розлучений./а.с.17,20/

30.09.2021 ОСОБА_1 надіслано ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування: моральну шкоду в розмірі 56 676,00 грн., що належить сину загиблого та витрати на поховання у розмірі 3 903,00 грн./а.с.10,14/ Станом на даний час виплата страхового відшкодування відповідачем не проведена.

Позивачем ОСОБА_1 на поховання батька витрачено кошти на загальну суму 3 903,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком та рахунком-фактурою №ЗУ-0005046 від 15.01.2020./а.с.22/

Частково задовольняючи вимоги позову та постановляючи до стягнення витрати на поховання, суд першої інстанції виходив із підстав їх доведеності належними доказами.

У стягненні страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю потерпілого відмовлено, оскільки позивач, в порушення вимог ст.35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не надав достатніх доказів, що на час ДТП та смерті батька він перебував на його утриманні, а також відомості про доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині не погоджується з таких підстав.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою вказаної статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала: зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.27.2 статті 27 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

За правилами п.27.3 статті 27 цього Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно п.35.1. цього Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до п. 35.2. Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Наведені норми матеріального права суд першої інстанції неправильно застосував, помилково залишивши поза увагою, що позивач обґрунтовує підстави стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, із положеннями п.27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено таке відшкодування дітям потерпілого не залежно від перебування на його утриманні, що окремо визначено п.27.2 статті 27 цього Закону із посиланням на ст.1200 ЦК України, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно встановивши рівень спорідненості позивача із потерпілим, не врахував підстави його звернення в суд із цим позовом, помилково застосувавши положення п.27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1200 ЦК України, дійшовши хибного висновку про відсутність підстав стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю потерпілого, через відсутність достатніх доказів, що на час ДТП та смерті батька він перебував на його утриманні, а також відомостей про доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік.

Також апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги щодо помилкового застосування районним судом до спірних правовідносин вимог п.п. «е» ст.35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». По-перше, такі вимоги застосовуються у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; по-друге, відповідні документи надаються страховику, а не суду, та не мають значення для відшкодування моральної шкоди в порядку п.27.3 статті 27 цього Закону.

Натомість розмір такого відшкодування чітко визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 12 мінімальних заробітних плат. Відповідачем він не спростовується та зводиться до передчасності їх стягнення до результатів розгляду кримінального провадження відносно заподіювача шкоди, що апеляційним судом до уваги не приймається.

Так, з огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

З огляду на викладене, відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19, провадження № 61-6775 св 20, від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17, провадження № 61-22598св18.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Лише доведення факту настання смерті потерпілого внаслідок непереборної сили або його умислу може бути підставою для звільнення страховика від обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідачем не доведено ані наявності непереборної сили, ані тих обставин, що потерпілий ОСОБА_3 , який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання дорожньо-транспортної пригоди зі смертельним наслідком, а тому відповідна твердження відповідача не вливають на підставність страхового відшкодування в цій справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого - скасуванню, із постановленням нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Стефківським Володимиром Івановичем, - задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 29 червня 2022 року в частині відмови у стягненні страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у розмірі 56 676,00 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість) грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 29 червня 2022 року апеляційним судом не переглядалося.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов