Справа № 752/6252/23
Провадження № 2-з/752/123/23
У Х В А Л А

04 квітня 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., при секретарі Павлюх П.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов про визнання договору позики від 08.10.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним, шляхом накладення арешту на майно позивача з метою унеможливлення відчуження нерухомого майна за іпотечним застереженням нерухомого майна на період воєнного стану, через виявлення факту порушення його прав як позичальника.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що у Голосіївський районний суд м. Києва подається позовна заява про визнання договору іпотеки недійсним.

З метою збереження нерухомого майна, що знаходиться у власності ОСОБА_1 , машиномісце №6 (шість) в підземному автопаркінгу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,6 кв.м.

08.10.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та інтересах якої діє ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Давиденко Л.О. 08.02.2021 року №220 було укладене договір позики на суму 426 500,00 грн., що на день підписання цього договору за середнім курсом продажу долара США комерційними банками еквівалентно 16 120,00 доларів США, ОСОБА_1 зобов`язаний повернути суму грошових коштів до 08.10.2022 року включно.

З мєтою забезпечення обов`язків за договором позики було укладено іпотечний договір згідно якого забезпечуються будь які зміни до основного договору в тому числі стосовно зміни (збільшення чи зменшення) суми та строку позики, збільшення чи зменшення неустойки (штрафу, пені), якщо такі укладені чи будуть укладені між сторонами в майбутньому. Предметом іпотеки є: машиномісце №6 (шість) в підземному автопаркінгу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 15,6 кв.м.

У договорі позики визначено порядок повернення позиченої суми грошей.

Заявник зазначає, що з березня 2022 року не має фінансової можливості повернути позичену суму через втрату всіх видів доходу, що було зумовлено військовою агресією Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України.

Посилається на те, що він подав позовну заяву про визнання договору позики грошей недійсним до ОСОБА_2 з метою унеможливлення відчуження нерухомого майна, а саме: машиномісце № 6 (шість), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 15.6 кв.м.

Таким чином, заявник зазначає, що оскільки він знаходиться у процесі оскарження договору позики, кредитор намагається відчужити нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , може призвести до порушення його прав, вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, на період розгляду справи судом є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1291 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Разом з тим, заявник у своїй заяві не зазначає, що відповідна заява подається до суду до пред`явлення позову, та вимоги які ставить заявник у заяві про забезпечення позову не є сумісними та співмірними із позовними вимогами, які є предметом позову. Також, заявником не зазначено на яке саме майно він просить накласти арешт, та не додає документів на підтвердження права власності.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

постановив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко