У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023 Справа №607/3774/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Суботник І.Я.

представників заявника Шевчука В.О., Бандури І.С.

зацікавленої особи ОСОБА_1

представника Управління примусового

виконання рішень у Тернопільській області

Південно-Західного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - Герелевич О.М.

представника зацікавленої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Шевчук В.О. в інтересах ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно громадянки ОСОБА_4 , встановлене ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2018 року, у справі №607/3774/18.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в користь юридичних осіб, фізичних осіб, держави. У березні 2018 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України. Підставою для звернення із поданням державним виконавцем було те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться зведене виконавче провадження №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_4 на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості у розмірі 4 842 163,51 грн. під час виконання якого боржником не було вчинено дій, спрямованих на виконання (повне або часткове) рішення, а також ОСОБА_4 , як боржником, вчиняються наступні дії (бездіяльність), що свідчать про навмисне (свідоме) невиконання останнім, покладених на нього обов`язків: не з`являється на виклики державного виконавця, не сплачує заборгованість по рішенню суду, яке набрало законної сили, не надає перелік майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення існуючої заборгованості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2018 року подання державного виконавця було задоволено. На даний час тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України триває чотири роки, та, незважаючи на його тимчасовий характер, не переглядалося в порядку ч.5 ст. 441 ЦПК України. Також зазначає, що з дати прийняття рішення судом про застосування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - ОСОБА_6 за межі України, остання вжила всіх можливих дій спрямованих на погашення заборгованості, із врахуванням свого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зокрема ОСОБА_6 працевлаштувалася на постійну роботу в ТОВ «Інститут підвищення професійного рівня «Радник» та ТзОВ «Науково-експертний інститут у сфері права «Правник». Із лютого 2020 року по даний час, ОСОБА_6 здійснює погашення заборгованості, шляхом відрахувань із заробітної плати, в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні, згідно постанов державного виконавця. Вважає, що протягом двох років відсутні будь-які відомості про ухилення ОСОБА_7 , як боржника у виконавчому провадженні, від виконання обов`язків з погашення заборгованості за рішенням суду, що є підставою для припинення відповідних обмежень.

Управління примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подало відзив на подану заяву, у якому зазначило, що на виконанні у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості в користь фізичних і юридичних осіб на загальну суму 4 447 855,51 грн. Із матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем неодноразово вчинялись виходи по місцю реєстрації боржника. Незважаючи на те, що про час та місце проведення виконавчих дій ОСОБА_4 була повідомлена належним чином, остання на місце проведення виконавчих дій не з`являлась (акт державного виконавця від 03.04.2015 року, від 28.04.2015 року, від 18.02.2018 року). За період із грудня 2019 року по лютий 2022 року в користь стягувачів стягнуто заборгованість лише в сумі 32899,88 грн. Враховуючи конкретні обставини даної справи, значну суму боргу, тривалість виконання, незначне погашення боржником заборгованості, вважають за необхідне залишити в силі обмеження боржнику в праві виїзду за межі України.

Представники заявника ОСОБА_4 адвокат Шевчук В.О., а також ОСОБА_8 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_1 в судовому засіданні вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки їй із суми боргу у розмірі 6477,89 грн. боржником було погашено лише 332,79 грн.

Представник Управління примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - Герелевич О.М. в судовому засіданні вважає, що заява ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, оскільки боржник продовжує ухилятись від виконання судових рішень. Так, із загальної заборгованості боржника у зведеному виконавчому провадженні, яка складає 4 824 82, 42 грн. ОСОБА_4 погашено лише 14124,92 грн. Крім цього, зазначила, що боржник не прибуває до неї за викликом, не повідомляє про зміну свого місця проживання, ухиляється від вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 адвокат Кметик В.С. в судовому засіданні зазначив, що заява ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, оскільки заборгованість боржника перед стягувачем ОСОБА_2 складає 2 844 729, 9 грн. у зведеному виконавчому провадженні, а також у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Мелеха А.І. у розмірі 205 000 грн., яку боржником ОСОБА_4 не погашено. Так, по зведеному виконавчому провадженні ОСОБА_4 сплатила у користь зазначеного стягувача лише 13537,7 грн.

Інші зацікавлені особи, ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», які є стягувачами у зведеному виконавчому провадженні у якому застосовувались до боржника тимчасове обмеження, у судове засідання не прибули, однак повідомлялись належним чином про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2018 року, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 30.01.2020 року, задоволено подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України. Постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_4 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до повного виконання зобов`язання згідно зведеного виконавчого провадження ВП №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_4 на користь фізичних та юридичних осіб, коштів у сумі 4 842 163,51 грн.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості в користь фізичних і юридичних осіб на загальну суму 4 447 855,51 грн.

09.12.2014 року, 04.02.2015 року, 19.02.2015 року, 03.04.2015 року, 16.05.2015 року, 17.04.2015року, державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, які у подальшому було об`єднані у зведене виконавче провадження.

В ході виконання ЗВП №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в користь юридичних осіб, фізичних осіб, за період із 07.03.2018 року, тобто після застосованих судом обмежень до ОСОБА_4 , державним виконавцем було вчинено запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України з метою одержання інформації про джерела отримання доходів боржника, отримання пенсії, наявності зареєстрованих розрахункових рахунків в банківських установах та інформації про місце роботи боржника, у тому числі запити до Регіонального сервісного центру МВС України в Тернопільській області, Головного управління держгеокадастру, Держпродспорживслужби в Тернопільській області, з метою виявлення майна зареєстрованого за ОСОБА_4 .

Згідно інформації ДФС України від 02.08.2019 року встановлено, що ОСОБА_4 працює в ТзОВ «Науково-експертний інститут у сфері права «Правник», відтак державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Крім цього, було встановлено, що ОСОБА_4 отримує пенсію в Головному управлінні пенсійного фонду України в Тернопільській області, а тому державним виконавцем 31.05.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №310463806 від 21.09.2022 року право спільної часткової власності ОСОБА_4 на житловий будинок у АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, кадастровий номер :07:010:0013 площею 0,0587 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, припинено 22.02.2021 року.

Як вбачається з інформації, наданої ТзОВ «Інститут підвищення професійного рівня «Радник» від 29.11.2022 року №42, із заробітної плати ОСОБА_4 в період з 01.09.2020 року по 29.11.2022 року стягнуто кошти в сумі 55228,31 грн. та зараховано на депозитний рахунок приватного виконавця Мелих А.І., 51593,28 грн. зараховано на депозитний рахунок ПЗМРУ Міністерства юстиції України.

Як вбачається із облікової картки по зведеному виконавчому провадженні №69314297 про стягнення грошових коштів із боржника ОСОБА_4 , всього по ньому стягнуто в рахунок погашення боргу у розмірі 4 824 682,42 грн. 14124,92 грн.

Також, судом з`ясовано, що державним виконавцем у ЗВП №46853900 виносились вимога від 24.12.2019 року за №4861/033-32 про необхідність з`явлення боржника у відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції на 10.01.2020 року, однак ОСОБА_4 на зазначену дату державним виконавцем не з`явилась.

За період із грудня 2019 року по лютий 2022 року із заборгованості 4 447 855,51 грн. стягнуто із ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за вказаним виконавчим провадженням 32899,88 грн.

На момент розгляду даної справи зазначену суму боргу боржником не погашено.

Інші дані, які б свідчили погашення ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 4 447 855,51 грн. державному виконавцю у зведеному виконавчому провадженні №46853900 боржником не надавались та докази які б підтверджували зазначені обставини у ньому відсутні.

В силу вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із с.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом пункту 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження, має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду.

Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Звертаючись до суду з даною заявою, представник ОСОБА_4 адвокат Шевчук В.О. вказував про тривалість обмежувального заходу застосованого до боржника, а також те, що з моменту застосування до ОСОБА_4 тимчасових обмежень, остання здійснює належним чином погашення заборгованості, шляхом відрахувань із заробітної плати.

Однак, із проаналізованих та наданих суду доказів вбачається, що боржником ОСОБА_4 у зведеному виконавчому провадженні №46853900 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення із неї на користь фізичних та юридичних осіб, коштів на загальну суму 4 842 163,51 грн., сплачено лише за період із грудня 2019 року по лютий 2022 року 32 899,88 грн., у тому числі із заробітної плити за період з 01.09.2020 року по 29.11.2022 року стягнуто 51593,28 грн., що складає 1,06 відсотки від усієї суми боргу. Крім цього, суд не бере до уваги покликання представника боржника на те, що у рахунок погашення боргу перед ПАТ ОТП Банк» у розмірі 1 864 674,62 було реалізовано іпотечне майно, оскільки виконавче провадження у цій частині державним виконавцем не зарито з підстав погашення боргу перед даним стягувачем. Також, суд звертає увагу на те, що на виклики державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні боржник ОСОБА_4 не з`являється, що свідчить про те, що остання продовжує ухилятись від виконання судових рішень. Також, суд констатує, що судові рішення у зведеному виконавчому провадженні боржником залишається невиконаними, нею не вчиняються добросовісні дії спрямовані на його належне виконання, а тому передбачені законом підстави для задоволення його заяви відсутні. Адже приписами ст..18 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 9 ч. 2 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України передбачено обов`язковість судового рішення, що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім цього, регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Враховуючи наведені судом обставини, суд вважає, що заява ОСОБА_4 , заінтересовані особи Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , заінтересовані особи Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2023 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан