Справа № 754/6149/23
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сенюти В.О. по цивільній справі № 754/6149/23, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Сенюти В.О. перебуває цивільна справа за позовом ОСББ «Стар Скай» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

26.07.2023 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді. Відповідно до резолюції голови Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року, вказана заява передана головуючому по справі. Судове засідання призначено на 03.08.2023 року о 15 год.00 хв.

Заява обґрунтовано тим, що наявні обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі. Порушено процедуру повідомлення сторони відповідача про розгляд справи. Заявником висловлено припущення щодо тиску на головуючого по справі та вказано про знищення доказів по справі. Крім того, суддею ігноруються клопотанні, заявлені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 40 ЦПК України суд вважає за можливе про проведення розгляду даної заяви про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 2 ст. 37 ЦПК України Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

В рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зазначено, що згідно з усталеною практикою Євросуду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 754/6149/23, провадження № 2/754/3253/23 передано судді Сенюті В.О.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.05.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Доводи заявника про неналежне повідомлення сторони відповідача про розгляд справи спростовується письмовими матеріалами справи.

Так, ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 10.05.2023 року, позовну заяву з додатками направлено відповідачці на адресу - АДРЕСА_1 та отримано останньою 19.05.2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві, відповідачкою надано не було.

Таким чином, наведені у заяві обставини не знайшли свого підтвердження, не відповідають дійсності, а інших доводів, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Сенюти В.О., заявником не наведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відвід сторони відповідача є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ч.11 ст.40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід, суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати відвід судді Сенюти В.О., заявлений відповідачкою ОСОБА_1 по цивільній справі № 754/6149/23 - необґрунтованим.

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Сенюти В.О. передати до канцелярії з цивільних справ Деснянського районного суду м. Києва для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України - для розгляду даної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Сенюта