Провадження №2/523/1180/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Веденюкової К.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

06.10.2022 року з позовною заявою до суду звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Позов обгрунтовано тим, що діти проживають з позивачем, подружні відносини між сторонами не склалися, відповідач проживає окремо, діти знаходяться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Оскільки фінансове становище позивача не дозволяє їй в повній мірі забезпечувати дітей всім необхідним, відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, тому позивач змушена була звернутись до суду з вказаним позовом та вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Ухвалою суду від 13.10.2022 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного з викликом учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував в повному обсязі проти задоволення вказаних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей з підстав, зазначених у відзиві на позов від 25.01.2023року, зазначивши, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на його утриманні, а донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на його утриманні.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року, що підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), актовий запис №1072, місце реєстрації шлюбу відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.12.2009 року, виданого Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №935, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.08.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління, актовий запис №7626,позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки від 11.11.2022року, виданої керівником ОСОН КМ «Крива Балка» ОСОБА_6 , ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживаня за адресою: АДРЕСА_2 , та за вказаною адресою зареєстроване місце проживання мають її неповнолітні діти: ОСОБА_4 , 2009 року народження та ОСОБА_5 , 2015 р.оку народження.

Відповідно до довідки № 0к00-000001 від 06.01.2023 року, відповідач ОСОБА_3 працює в ТОВ «Науково-впроваджувальне підприємство «САЄНС» з 17.10.2022 року на посаді електромонтер диспетчерського устаткування та телеавтоматики, його дохід склав з 17.10.2022 року по 31.12.2022 року у розмірі 16 909 грн. 52 грн.

Судом також встановлено, що на даний час неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2009 року народження та ОСОБА_5 , 2015 р.оку народження проживають та знаходяться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі на їх утримання не надає.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з положеннями ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривні.

Отже, починаючи з 28.08.2018 року, законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, розмір якої на час розгляду справи для дітей від 6 до 18 років років дорівнює 2833 гривні.

Відповідно до законодавства України на батьків дітей на позивача ОСОБА_2 та на відповідача ОСОБА_3 покладено обов`язок утримувати доньку та сина до досягненню ними повноліття.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Оскільки позивач не надала підтверджуючих доказів і розрахунків по щомісячним витратам на дітей, а відповідач в свою чергу не надав повної інформації про отримуванні ним доходи, суд при визначенні розміру аліментів враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рівність участі батьків у забезпеченні дітей.

Також судом враховується, що відповідачем не надавались належні та допустимі докази, що зареєстрованим місцем проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у визначеному законодавством порядку є адреса : АДРЕСА_1 , а також доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків.

За таких обставин, за наслідком дослідження вищезазначених доказів, здійснюючи їх аналіз в сукупності, приймаючи до уваги те, що неповнолітні діти проживають з матір`ю, та знаходяться на її утриманні, потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на їх утримання, враховуючи положення ст.141 СК України щодо рівності обов`язку батьків по утриманню дітей, матеріального становища позивача, відповідача та розмір його середньомісячного заробітку, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, буде законним і справедливим стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1416 грн. 50 коп. на кожну дитину щомісяця, до досягнення ними повноліття, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей.

Доводи відповідача, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає та знаходиться на його утриманні а неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 знаходиться на його утриманні, які дають підставу для відмови у задоволенні вимог позивача, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані у судовому засіданні, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Посилання відповідача на акт від 10.01.2023 року, складений сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , лише підписи яких завірено керівником ОСОН «Слобоцкий» ОСОБА_11 , тоді як на відтиску печатки зазначено, що існує орган самоорганізації населення комітет мікрорайону «Слобідський», як на доказ по справі, який підтверджує проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідачем, не приймаються судом до уваги, як такі, що не грунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до чинного законодавства існує порядок, згідно якого фізичні особи реєструють своє місце проживання чи перебування.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206, 263-265, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, cуд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1416 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2022року до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1416 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2022року до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_11 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_3 ) 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Кузьміна

Повне рішення суду складено 01.03.2023року