Справа № 308/4137/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горват Іван Іванович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2022 року, ухвалене головуючою суддею Крегул М.М., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей

встановив:

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 24.04.2004 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2013 даний шлюб розірвано та визначено прізвище позивача як « ОСОБА_3 ». Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_1 участі в утриманні дітей не бере, аліменти не сплачує з 2013 року, та на утриманні непрацездатних батьків, дружини не має, стан здоров`я відповідача задовільний.

Разом з цим зазначає, що діти перебувають у віці інтенсивного розвитку, потребують одягу, взуття, посиленого харчування, ліків, засобів гігієни, іграшок, дитячих меблів, навчального приладдя тощо. Старша дитина навчається в коледжі та Ужгородському національному університеті на платній основі.

З огляду на вищевикладене ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/2 частки його заробітку щомісячно, оскільки визначення такого розміру аліментів є справедливим, так як старша дитина досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 і в такому випадку, згідно ч. 3 ст. 183 СК України, аліменти на меншу дитину стягуватимуться за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто 1/4 частки.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2022 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 березня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горват І.І., подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини заробітку з моменту набуття рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що полягало в розгляді справи без участі представника відповідача, що позбавило його можливості надати суду свої аргументи та заперечення щодо суті справи. Представником відповідача подавалася до суду заява про розгляд справи в режимі відеоконференції, яка на його думку безпідставно відхилена.

Також судом було порушено норми матеріального права, що полягало в наступному. Так, ним було долучено до матеріалів справи платіжні доручення (квитанції, чеки та інші підтвердження перерахування коштів), за якими ОСОБА_1 перерахував кошти для дітей (на картковий рахунок ОСОБА_5 ). Водночас, ОСОБА_1 неодноразово надавав своїм дітям грошові кошти в готівковій формі, оскільки кожного разу намагався допомогти їм та надати всі блага, які тільки в його силах.

Маючи істотні проблеми зі здоров`ям, систематичну потребу у ліках та відпочинку, судом не було в достатній мірі прийнято доводи та аргументи представника відповідача.

Крім того, незрозуміло за яких обставин та підстав судом першої інстанції стягнуто аліменти на утримання двох дітей саме з моменту подання позовної заяви (01.04.2022) до суду, оскільки, як вбачається з доданих платіжних доручень, відповідач приймав активну участь у забезпеченні дітей і жодного разу не відмовився виконувати свої батьківські обов`язки навіть на етапі подання позову до суду.

Також вказує, що не маючи жодних усних або письмових домовленостей із позивачем у справі, відповідач неухильно виконував свої батьківські обов`язки, зокрема систематично сплачував грошові кошти на картковий рахунок для позивача та дітей з метою їх фінансового забезпечення.

Тому вважає, що з вказаних підстав оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню та ухваленню нового рішення у відповідній частині.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16.01.2023 відкрито апеляційне провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що судові засідання відкладалися якраз через неявку відповідача та його представника.

Щодо твердження апелянта про надсилання коштів на утримання дітей, то зазначає, що останні роки (з 2021 р) відповідач почав повертати їй кошти, які забрав у 2012 році, коли переїхав жити окремо від сім`ї, тому наведені у відзиві на позовну заяву перекази не є аліментами чи коштами перерахованими на утримання дітей, а є поверненням її коштів.

Вказує, що відповідач є молодим за віком чоловіком, інших дітей, як і непрацездатних утриманців не має, діагноз наведений в доданих до відзиву на позовну заяву документах, не вказує на важкий стан здоров`я відповідача, а такі рекомендації, які надані йому щодо контролю артеріального тиску та проходження медичного огляду в плановому порядку можна рекомендувати кожній людині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2013 було розірвано, прізвище позивачки ОСОБА_6 змінено на дівоче прізвище ОСОБА_2 .

Від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.2004 року виконавчим комітетом Чопської міської ради та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.11.2008 року виконкомом Чопської міської ради Закарпатської області.

Згідно довідки виданої відділом державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради № 423 від 19.04.2022 року слідує, що діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом матір`ю ОСОБА_2 .

Також у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у Гуманітарно-педагогічному коледжі Мукачівського державного університету на платній основі, що також підтверджується долученими копіями студентського квитка серії НОМЕР_3 та квитанціями про оплату за навчання, де платником зазначено ОСОБА_2 .

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції врахував стан здоров`я відповідача та виходив з того, що відповідач, відповідно до положень СК України зобов`язаний утримувати своїх дітей.

При цьому ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру своїх доходів та наявності або відсутності у нього нерухомого та рухомого майна.

З урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме, стану здоров`я відповідача, матеріального становища платника аліментів, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір аліментів на утримання дітей, підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/3 частки його доходів.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами.

Доводи апелянта про те, що він піклується про дітей, систематично надавав їм матеріальну допомогу, на думку апеляційного суду, не спростовують того факту, що на батьків покладений обов`язок у рівній мірі утримувати своїх дітей.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідачем надано докази переказу на рахунок сина ОСОБА_5 в період: 16.08.2020 7000 грн, 26.08.2020 300 грн, 07.11.2020 300 грн, 07.12.2020 300 грн, 19.12.2020 1000 грн, 24.02.2021 6500 грн, 24.02.2021 1500 грн, 15.03.2021 8000 грн, 15.04.2021 8000 грн, 29.04.2021 400 грн, 14.05.2021 8000 грн, 18.05.2021 500 грн, 13.08.2021 8000 грн, 15.08.2021 500 грн, 22.08.2021 400 грн, 31.08.2021 303 грн, 21.09.2021 -1000 грн, 15.09.2021 8500 грн, 14.10.2021 10 000 грн, 22.10.2021 3000 грн, 31.10.2021 800 грн, 15.11.2021 10 000 грн, 16.11.2021 800 грн, 08.11.2021 600 грн, 22.11.2021 400 грн, 15.12.2021 10 000 грн, 17.12.2021 1000 грн, 17.01.2022 13 000 грн, 14.02.2022 10 000 грн, 27.08.2022 10 000 грн, 14.09.2022 15 000 грн, 23.10.2022 10 000 грн.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано того, що він брав активну участь в забезпеченні дітей, а тому, стягнення з нього аліментів з моменту подання позовної заяви до суду (01.04.2022) є безпідставним, не заслуговує на увагу, оскільки, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Що стосується доводів відповідача про зарахування таких коштів в рахунок стягнення аліментів, то дане питання підлягає вирішенню державним виконавцем на стадії здійснення примусового виконання судового рішення державною виконавчою службою при з`ясуванні повноти сплати аліментів визначених рішенням суду.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то слід зазначити наступне.

03 жовтня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду на 11 жовтня 2022 року. Згідно наявної в матеріалах довідки засідання не відбулося у зв`язку з повітряною тривогою.

08 листопада 2022 року судовий розгляд відкладено за клопотанням адвоката Горвата І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 та 09 листопада 2022 відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

18 листопада 2022 року адвокат Горват І.І. повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому йому було відмовлено.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки, відповідач та його представник адвокат Горват І.І. належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи і надані відповідачем докази, давали суду підстави для розгляду справи без їх участі, а тому, судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права за цих обставин.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи. Зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні судового рішення.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів у визначеному розмірі та не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Горват Іван Іванович, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: