Справа № 226/796/23
Справа № 226/796/23
Провадження №2/226/203/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Кудрявцевої Н. С.

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідачі: ДП «Мирноградвугілля», ПрАТ «ШУ «Покровське»

представник відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське»: Львов А. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мирноград Покровського р-ну Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ДП «Мирноградвугілля», ПрАТ «ШУ «Покровське» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням в обґрунтування якого вказав, що він працював у ДП «Мирноградвугілля» з 18.02.2017 року по 17.03.2021 року гірничим робітником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті та був звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію. Крім того, працював у відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» з 01.11.1991 по 24.10.2003 на різних посадах та звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 24.03.2022 складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким йому встановлене професійне захворювання: пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення ЛН ІІ ст. захворювання професійне, встановлене вперше. Первинно, 30.03.2022 року МСЕК йому було встановлено 40% втрати працездатності безстроково та встановлена ІІІ група інвалідності. З приводу професійного захворювання йому призначені щомісячні страхові виплати. Моральна шкода у зв`язку з професійним захворюванням не призначалась та не виплачувалась. Під час трудової діяльності позивач підлягав впливу надмірного фізичного навантаження, в умовах впливу шкідливих факторів. Його підземний стаж у ДП «Мирноградвугілля» складає 4 роки, у ПАТ «ШУ «Покровське» - 12 років. Позивач вважає, що внаслідок отриманої травми йому заподіяна моральна шкода, оскільки він протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт та порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу. Він багато разів лікувався як амбулаторно так і стаціонарно. Захворювання погіршило загальний стан його здоров`я: він швидко втомлюється, обмежений у рухах, відчуває постійну слабкість, недомагання. До встановлення йому професійного захворювання він самостійно виконував всю необхідну чоловічу роботу в побуті, в теперішній час йому доводиться для цього наймати працівників. Він відчуває постійний психологічний дискомфорт, став замкненим, втратив інтерес до життя. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму 90000 грн у відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце справи повідомлений у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник ДП «Мирноградвугілля» до судового засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги позивача не визнав, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що трудовий стаж відповідача на підприємстві ДП «Мирноградвугілля» є нетривалим, загалом 4 роки, що не могло суттєво вплинути на розвиток хвороби позивача. Крім того, вважає не доведеним позивачем факту моральних страждань внаслідок хвороби спричиненої професійним захворюванням, оскільки матеріали справи не містять конкретних фактів, документів, які б підтвердили глибину і тривалість моральних страждань, що унеможливлює оцінку розміру моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ПрАТ «ШУ «Покровське» до судового засідання з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.Як вбачається з трудової книжки позивача, на ПРАТ «ШУ «Покровське» він працював з 01.11.1991 по 24.10.2003, на ДП «Мирноградвугілля» з 18.02.2017 по 17.03.2021. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складено 24.03.2022 за останнім місцем роботи на ДП «Мирноградвугілля». Остаточний діагноз: пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, встановлено 12.03.2022 Клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України». 30.03.2022 МСЕК встановлено 40% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. ПрАТ «ШУ «Покровське» не було останнім місцем роботи позивача, де були шкідливі та небезпечні фактори та умови для виникнення профзахворювання.Також необхідно врахувати, що критерії пропорційності стажу роботи для розподілення між роботодавцями вини у хронічному профзахворюванні особи та суми моральної шкоди законодавством не передбачені. Навпаки, законодавством передбачено, що визначення підприємства, яке винне у виникненні хронічного профзахворювання особи, здійснюється не судом під час розгляду справи про стягнення моральної шкоди і не комісією з розслідування хронічного профзахворювання на етапі розслідування його причин, а здійснюється саме лікувально-експертною комісією спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я. Визначаючи підприємство, яке винне в хронічному профзахворюванні, лікувально - експертна комісія співставляє дінаміку захворювання в медичних документах з періодами роботи особи на різних підприємствах, а також з даними медичних оглядів та з інформацією про наявність шкідливих факторів виробничого середовища на підприємствах, на яких працював хворий. Визначивши підприємство, яке є останнім місцем роботи, на якому у особи були умови для виникнення хронічного профзахворювання (незалежно від стажу роботи на ньому), лікувально - експертна комісія направляє на таке підприємство повідомлення за формою П-3. Отримавши таке повідомлення за формою П-3 Держпраці розпочинає на визначеному лікувально - експертною комісією підприємстві процедуру розслідування причин та умови виникнення хронічного профзахворювання. При цьому комісія з розслідування причин хронічного профзахворювання розслідує лише його причини та умови на тому підприємстві, умови праці на якому за висновками лікувально - експертної комісії пов`язані із захворюванням. Така комісія не наділена повноваженнями встановлювати на якому саме підприємстві особою отримано хронічне професійне захворювання. Ці повноваження мають саме спеціалізовані профпатологічні заклади охорони здоров`я. Під час розгляду справи за позовами про відшкодування моральної шкоди, спричиненої хронічними профзахворюваннями, суди не мають повноважень підміняти лікувально - експертну комісію спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я та не можуть без спеціальних знань визначати зв`язок діагнозу з умовами праці та визначати на яких саме підприємствах вплив шкідливих виробничих факторів викликав хронічне профзахворювання. У разі коли хворий працював на кількох підприємствах (в установах, організаціях), де були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство (в установу, організацію), де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння). Якщо ж, суд дійде висновку про наявність вини ПрАТ «ШУ «Покровське» у виникненні профзахворювань позивача та вирішить стягнути суму компенсації моральної шкоди, просив врахувати, що питання оподаткування не є предметом розгляду даної справи, відповідні позовні вимоги позивачем не заявлялись. Оскільки заявлена позивачем сума відшкодування моральної є значно більшою, слід дійти висновку, що вона підлягає оподаткуванню. Отже, підприємство, аби уникнути негативних наслідків, буде вимушене здійснювати виплату податку на прибуток фізичних осіб та військового збору за рахунок власних коштів, що є додатковим фінансовим тягарем. Отже, у судів відсутні повноваження для визначення порядку та розмірів сплати податків. Інше б суперечило дискреційним повноваженням органів законодавчої та судової влади. Перелічені вище обставини мають істотне значення для розгляду цієї справи, тож вимога позивача про стягнення 90000 грн, як компенсації моральної шкоди з відповідача є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

18.05.2023 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд якої по суті призначений на 11.30 год 19.06.2023, відповідачам запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі пояснення (заперечення).

На підставі ухвали суду від 19.06.2023 розгляд справи здійснюється в режимі відео конференції із застосуванням власних технічних засобів.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «Мирноградвугілля» з 18.02.2017 року по 17.03.2021 року гірничим робітником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті та був звільнений з підприємства за ч. 1ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію. Крім того, працював у відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» з 01.11.1991 по 24.10.2003 на різних посадах та звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а. с. 8-12).

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.03.2022 за формою П-4, причиною виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 є пил фіброгенної дії, максимально-разова концентрація якого в повітрі робочої зони складала від 62,2 до 64,0 мг/м3 при гранично-допустимій концентрації 4 мг/м3 (а. с. 13-15).

З приводу професійного захворювання ОСОБА_1 з діагнозом хронічний бронхіт ІІ ст. у фазі загострення ЛН ІІ ст. перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2019 по 28.08.2019, з 03.02.2020 по 14.02.2020, з 01.12.2020 по 10.12.2020, з 07.06.2021 по 18.06.2021, з 10.01.2022 по 21.01.2022 (а. с. 18, 19, 20).

За висновком МСЕК від 30.03.2022 року ОСОБА_1 встановлено 40% втрати працездатності, безстроково та ІІІ групу інвалідності (а. с. 16).

На утриманні ОСОБА_1 має непрацездатну мати ОСОБА_3 , 1940 р. н. (а. с. 21, 22-23, 24).

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно положень ст. 153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону співвідноситься з нормою, викладеною у ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З наданих суду доказів, вбачається факт заподіяння шкоди здоров`ю позивача діями відповідачів, оскільки вони перебували між собою у трудових відносинах.

При цьому, за змістом п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 24.03.2022, у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу та тривалим часом роботи, позивач у шкідливих умовах праці (16 років 1 місяць, з них 13 років 1 місяць 29 днів у якості гірника очисного забою) на різних підприємствах вугільної галузі, в тому числі на протязі 4 років 1 місяця на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», підпадав впливу шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, параметри яких перевищували нормативні значення. Тому суд вважає, що вина в отриманні позивачем професійного захворювання є у обох відповідачів.

Суд вважає, що позивачем дійсно отримана моральна шкода, оскільки внаслідок травми він зазнавав фізичного болю, проходив лікування та втратив 40% своєї працездатності, що суттєво змінило звичний уклад його життя.

Суд вважає доведеними доводи ОСОБА_1 про те, що з отриманням професійного захворювання він зазнав душевних страждань та змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 суд враховує характер нещасного випадку, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідачів, зокрема тривалість роботи на підприємстві, що завдало моральну шкоду, істотність вимушених змін у способі його життя та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати працездатності, стан його здоров`я, а тому, виходячи з викладеного та керуючись засадами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивача з відповідача ДП «Мирноградвугілля» має бути стягнено 20000 грн у відшкодування моральної шкоди, з відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» має бути стягнено 40000 грн.

Також, у ст. 1190 ЦК України зазначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оскільки відповідачі діяли окремо один від одного, то суд не вважає, що вони несуть солідарну відповідальність.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача ДП «Мирноградвугілля» на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 238,58 грн, з відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 477,15 грн.

На підставі ст. 3 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст. 153, 2371 КЗпП України, ст.ст. 23, 1190 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 34, 141, 258-259, 265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», місцезнаходження: вул. Соборна, 1, м. Мирноград Покровського р-ну Донецької області, 85323, код юридичної особи в , Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження за адресою: пл. Шибанкова, 1А, м. Покровськ Донецької області, 85302, код юридичної особи в про стягнення моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду внаслідок професійного захворювання у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду внаслідок професійного захворювання у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 238 (двісті тридцять вісім),58 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір у сумі 477 (чотириста сімдесят сім),15 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 серпня 2023 року.

Суддя І. В. Петунін