Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/556/22

Провадження №2/377/14/23

28 лютого 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Гаєвої К.Г., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє представник - адвокат Єрашов Роман Вікторович, до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, -

У С Т А Н О В И В:

16 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачі, від імені яких діє представник - адвокат Єрашов Роман Вікторович, посилаючись на частину 1 статті 317, частину 1 статті 319, статті 25, 367-372, 392, 1216, 1218, 1226 ЦК України, просять:

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, що знаходиться на території м. Славутича, Київської області. 25.05.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Славутицької міської державної нотаріальної контори. За його заявою було заведено спадкову справу № 52/2021 (номер у спадковому реєстрі № 67702040). Крім нього із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася також ОСОБА_2 , інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 10.02.2022 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 .. Аналогічне свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину цієї квартири було видано ОСОБА_2 .. Крім вказаного майна, ОСОБА_4 мав у спільній власності із ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності на вказане майно зареєстровано за реєстровим номером 446/69 23.07.1996 в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації. Листом № 197/02-14 від 25.05.2021 завідувачем Славутицької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було повідомлено, що на частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка була куплена ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в спільну сумісну власність згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 05.07.1996 приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області, не може бути видано свідоцтво про право на спадщину, адже частка в даній квартирі, яка належала померлому, не визначена. За таких обставин, позивачі, як спадкоємці за законом майна померлого ОСОБА_4 , не можуть оформити своє право власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 . В зв`язку з цим, позивачі були змушені звернутися до суду з даною позовною заявою з метою визнання за ними, спадкоємцями за законом, права власності на частину вищезазначеного нерухомого майна. Враховуючи засаду рівності частин співвласників у спільній сумісній власності в разі поділу майна, то ОСОБА_4 у разі поділу спірної квартири належала 1/2 її частина. Після смерті ОСОБА_4 його частина у спільній власності спадкується на загальних підставах, що говорить про перехід права власності на цю частку в рівних частках до кожного із спадкоємців ОСОБА_4 , хто прийняв спадщину. Так як після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли тільки позивачі, то кожен з них має право на 1/4 частину спірної квартири. Враховуючи, що нотаріус не може видати позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не визначенням частки спадкодавця у квартирі, що підлягає спадкуванню, то спадкові права позивачів мають бути захищені в судовому порядку шляхом визнання за кожним із них права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 29 грудня 2022 року, після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 26 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2023 року.

Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 28 лютого 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України.

Позивачі та їх представник - адвокат Єрашов Р.В. у призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. На електронну адресу суду від представника позивачів - адвоката Єрашова Р.В. надійшла заява, в якій він просив судовий розгляд у справі провести без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 лютого 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 1996 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2702, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 купили квартиру під номером АДРЕСА_1 (а. с. 22).

Право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 23 липня 1996 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 446/69 (а. с. 22, зв. ст.).

Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/371 від 03.06.2021 за даними архіву приватизаційних справ житлового фонду, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 виникло за громадянами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2702 від 05.07.1996, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області, зареєстрованого Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації, номер запису 446/69, в книзі 57-09-27/2 від 23.07.1996. Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації вищевказане нерухоме майно не зареєстровано в Державному реєстрі прав власності. Дублікати правовстановлюючих документів щодо вищевказаного нерухомого майна Департаментом «Бюро технічної інвентаризації» КП «Агентства регіонального розвитку» не реєструвались (а. с. 74).

Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07 травня 1987 року Відділом ЗАГС Новозаводського районного виконавчого комітету м. Чернігова, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про народження 07 травня 1987 року зроблено запис за № 468. Батьком записаний ОСОБА_4 (а. с. 18, 70).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 вересня 1989 року Відділом ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації актів про народження 28 вересня 1989 року зроблено запис за № 3379. Батьком записаний ОСОБА_4 (а. с. 19; а. с. 71, зв. ст.).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 06 квітня 2021 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого знаходиться в матеріалах справи (а. с. 15, 63).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 18 травня 2021 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, згідно даних Реєстру територіальної громади міста Славутича місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , з 20.09.1996 по 07.05.2021(а. с. 17).

Згідно з інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/163 від 25.04.2022, за даними архіву приватизаційних справ житлового фонду міста Славутича квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить двом співвласникам на підставі договору купівлі-продажу № 2702 від 05.07.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області. Вищезазначена квартира зареєстрована Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації 23.07.1996. Один із співвласників квартири є ОСОБА_4 , частка у власності не визначена (а. с. 23).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 52/2021, копія якої долучена до матеріалів справи, 25 травня 2021 року за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 51/2021 (номер в реєстрі 67702040). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64867806, виданої 25.05.2021 Славутицькою міською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 за життя не залишив заповіту. На підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10.02.2022 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 10 лютого 2022 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 60-94).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 10 лютого 2022 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копії яких знаходяться в спадковій справі, спадкоємцями майна ОСОБА_4 , 1949 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/2 частку, та дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на 1/2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтва, складається з квартири номер АДРЕСА_4 , та належить матері померлого - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Згідно з листом завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області № 197/02-14 від 25.05.2021, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до суду з питання визначення частки померлого ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 21).

Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 23 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_6 , ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 49,8 кв. м, що розташована на третьому поверсі в багатоповерховому житловому будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , складає 240 762 гривні без ПДВ (а. с. 24-37).

З урахуванням наведеного, позивачі оформити належним чином спадщину не мають можливості, оскільки під час набуття у спільну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , не було визначено розмір часток кожного із співвласників.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на квартиру позбавляє можливості позивачам отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено листом завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори № 197/02-14 від 25.05.2021. Таким чином, позивачі звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно зі статтею 227 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час виникнення права власності на спірну квартиру) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається зі змісту статті 112 Цивільного кодексу Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина 1).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина 2).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина 4).

Частиною першою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частинами 1-2 статті 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи з наведених норм матеріального права, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 1996 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2702.

За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

У звязку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить одну другу її частину.

За змістом частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

За таких обставин, враховуючи, що позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як діти спадкодавця ОСОБА_4 , є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачам свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця в квартирі, то необхідно визнати за ними в рівних частках право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачами сплачено судовий збір в сумі 1 203 гривні 81 копійка, то з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 203 гривні 81 копійка, в рівних частках по 601 гривні 91 копійці на користь кожного з них.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280- 282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 601 гривня 91 копійка.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 601 гривня 91 копійка.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне заочне рішення суду складено 28 лютого 2023 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька