Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2730/23
Провадження №: 2-о/332/100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою поданою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 в особі адвоката Прядко Дениса Володимировича, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій вказано, про те, що 09.03.1979 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу у подружжя народилася донька. З моменту укладення шлюбу по день смерті ОСОБА_2 подружжя проживало за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця працювала поваром на Заводському комбінаті громадського харчування та в закладах освіти. За час своєї трудової праці, вона отримувала невелику заробітну плату. У 2013 році заявниця вийшла на пенсію за віком, у зв`язку із цим перестала працювати. ОСОБА_2 майже все життя, починаючи з 03.09.1973 року по 31.10.2012 року працював на підприємствах, а саме - Запорізький завод "Кремнійполімер" та Запорізький державний металургійний завод "Запоріжсталь" ім.С.Орджонікідзе і отримував гідну заробітну плату. У 2009 році ОСОБА_2 вийшов на пенсію, проте ще деякий час продовжував працювати. Призначену йому пенсію ОСОБА_2 віддавав своїй дружині - заявниці по справі, яка в свою чергу витрачала його пенсію на оплату комунальних послуг за приватний житловий будинок, придбання одягу, продуктів харчування та ліків. Постійним та основним джерелом існування заявниці була пенсія її чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці ОСОБА_2 помер.

Після його смерті ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням нею пенсії у розмірі 4335 грн. 32 коп., що значно є меншою за пенсію її покійного чоловіка звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з метою призначення їй пенсії по втраті годувальника, однак, їй було відмовлено в призначенні зазначеної пенсії з підстав відсутності підтвердження про спільне проживання з чоловіком, через різну реєстрацію місця проживанн.

У судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву, надала пояснення аналогічним, які вказані у заяві та зауважила, що 14.04.1993 році вони з чоловіком розірвали шлюб з формальних підстав, однак вони продовжували проживати спільно як подружжя і вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . І вже у 2009 році вони повторно зареєстрували шлюб.

Представник заявниці підтримав подану заяву, надав пояснення аналогічним, які вказані у заяві.

У судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . У день коли у ОСОБА_2 погіршився стан здоров`я, чоловік свідка побіг до подружжя додому за адресою: АДРЕСА_1 , де допомагав дружині ОСОБА_2 під час виклику швидкої допомоги для ОСОБА_2 .

На запитання представника заявниці адвоката Прядка Д.В. свідок пояснила, що ОСОБА_2 працював на ПАТ ЗМК «Запоріжсталь».

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона переїхала у Заводський район у 2001 році, так вона може підтвердити факт спільного проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з дочкою за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ сімя разом із подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 товаришували, ходили одне до одного в гості, чоловік свідка їздив разом із ОСОБА_2 на риболовлю.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.03.1979 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстрований Палацом одруження за актовим записом № 595 та присвоєно дружині прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.8). 14.04.1993 року шлюб між сторонами було розірвано з формальних підстав, але незважаючи на розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продовжували проживати спільно як подружжя і вели спільне господарство та 21.10.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повторно уклали шлюб, який зареєстрований Заводським відділом реєстрацї актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 289 (а.с.9)

З часу укладення шлюбу, тобто з 09.03.1979 року та на час розірвання шлюбу і до дня смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 подружжя з спільно проживало за однією адресою: АДРЕСА_1 , хоча ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією акту про фактичне проживання (а.с.24) та наданими свідченнями свідків у судовому засіданні.

ОСОБА_1 працювала поваром на Заводському комбінаті громадського харчування та в закладах освіти. За час своєї трудової праці, вона отримувала невелику заробітну плату (а.с.13,14,14 зворот.,19-22). У 2013 році з вийшла на пенсію за віком, у зв`язку із цим перестала працювати. ОСОБА_2 майже все життя, з 03.09.1973 року по 31.10.2012 року працював на підприємствах, а саме - Запорізький завод "Кремнійполімер" та Запорізький державний металургійний завод "Запоріжсталь" ім.С.Орджонікідзе (а.с.10-12). У 2009 році ОСОБА_2 вийшов на пенсію, проте ще деякий час продовжував працювати. Призначену пенсію ОСОБА_2 віддавав заявниці , яка витрачала його пенсію на оплату комунальних послуг за приватний житловий будинок, придбання одягу, продуктів харчування та ліків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16).?

Заявниця є пенсіонеркою та отримує мінімальний розмір пенсії. Через мінімальний розмір пенсії за віком вона звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області з метою призначення їй пенсії по втраті годувальника, але рішенням №92 від 09.06.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області їй було відмовлено в призначенні зазначеної пенсії з підстав відсутності підтвердження про перебування на утриманні померлого (а.с.50-51).

Наразі виникло питання для встановлення факту перебування заявниці на утриманні свого чоловіка з метою реалізації прав заявниці на оформлення пенсії у звязку із втратою годувальника.

У відповідності до ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалась заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву подану в порядку окремого провадження ОСОБА_1 в особі адвоката Прядко Дениса Володимировича, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 09 березня 1979 року по день смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст рішення виготовлено 31.07.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко