Справа № 496/4279/22
Провадження № 2/496/803/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

13 лютого 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря Стрілець Ж.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом Біляївської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання доньки, які будуть перераховуватись на особистий рахунок дитини.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 , винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає разом із співмешканцем ОСОБА_4 . Власного житла не мають, періодично змінюють місце проживання, офіційно не працюють. Для виховання та проживання дітей умови не створені. ОСОБА_2 має старшу повнолітню доньку, яка народжена у шлюбі - ОСОБА_5 . Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) - розірвано. Поза шлюбом народила ще трьох дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 . Відомості про батька в свідоцтві про народження у вищезазначених дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Двоє дівчат ОСОБА_11 та ОСОБА_12 часто залишаються у старшої повнолітньої сестри ОСОБА_13 , яка має власну родину та проживає в селищі Повстанське, Одеського району, Одеської області. Відповідно характеристики Біляївського ліцею №1, ОСОБА_10 навчається з 1-го класу по теперішній час. За період навчання показала себе як учениця середніх здібностей. Часто пропускала заняття як очно так і дистанційно. За характеристикою Біляївського ліцею №1, ОСОБА_9 перейшла навчатися на екстернатну форму навчання, у зв`язку з тим що повинна була доглядати за молодшою сестрою бо мати ходила на роботу. За час навчання виявила низький рівень знань. Часто не відвідувала школу. Відповідачка неналежно виконує батьківські обов`язки, залишила малолітню ОСОБА_14 у знайомої, яка веде аморальний спосіб життя, а сама, з її слів, пішла віддавати борги та не повернулася до доньки. Дівчинка прокинулась зранку, не знайшовши поряд мами, поповзла її шукати. З`ясувалась що у дитини наявна вада кінцівок, мати не змогла забезпечити її належним лікуванням так, як ніде не працювала, державну допомогу на дітей використовувала не за цільовим призначенням, витрачала її на горілку та власні потреби. Того ж дня, коли знайшли дівчинку, її було влаштовано до КП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради, дитині була надана перша медична допомога так як при пересуванні лежачі по землі, дівчинка подряпала собі ніжки.

Згідно наказу Служби у справах дітей Біляївської міської ради малолітня ОСОБА_3 взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. ОСОБА_3 було тимчасово влаштована до патронатної сім`ї де наразі вона перебуває. Відповідно рішення виконавчого комітету Біляївської міської ради малолітня ОСОБА_3 влаштована у сім`ю патронатного вихователя до вирішення питання постійного влаштування. З матір`ю проводились відповідні профілактичні бесіди з приводу зміни своєї поведінки, вона попереджалась про адміністративну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо надання дитині належного лікування, незважаючи на це, ситуація в родині не покращилась. Своєю поведінкою мати не усвідомлює наявності проблеми, ризиків і загроз для дитини, а також не проявляє бажання щось змінювати.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини, слід відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 02.11.2022 року було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання (а.с.39).

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року справу було призначено до судового розгляду(а.с.53).

Представник позивача в судове засідання з`явилась, наполягала на задоволенні позову.

Відповідачка в судове засідання з`явилась позов не визнала та просила не відбирати у неї дитину.

Заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , зареєстроване Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області, актовий запис № 393 (а.с.15).

ОСОБА_2 також є матір`ю дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортом НОМЕР_2 (а.с.16), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується паспортом НОМЕР_3 (а.с.17), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованого Майорівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №15 (а.с.18).

Відомості про батька в свідоцтві про народження у вищезазначених дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_15 розірвала шлюб з ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №167 (а.с.14).

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає разом із співмешканцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Власного житла не мають, періодично змінюють місце проживання, офіційно не працюють. Для виховання та проживання дітей умови не створені.

Двоє дівчат ОСОБА_11 та ОСОБА_12 часто залишаються у старшої повнолітньої сестри ОСОБА_13 , яка має власну родину та проживає в селищі Повстанське, Одеського району, Одеської області.

Відповідно характеристики Біляївського ліцею №1, ОСОБА_10 навчається з 1-го класу по теперішній час. За період навчання показала себе як учениця середніх здібностей. Часто пропускала заняття як очно так і дистанційно. Тому перейшла на індивідуальне самостійне навчання зі здачею виконання завдань безпосередньо вчителям з усіх предметів програми 8 класу. Мама ніколи не цікавилась успіхами і шкільним життям ОСОБА_17 , на контакти класного керівника і вчителів не йшла, не реагувала на пропуски дівчинки без поважних причин (а.с.21).

За характеристикою Біляївського ліцею №1, ОСОБА_9 перейшла навчатися на екстернатну форму навчання, у зв`язку з тим що повинна була доглядати за молодшою сестрою бо мати ходила на роботу. За час навчання виявила низький рівень знань. Часто не відвідувала школу (а.с.22).

Неналежне виконання батьківських обов`язків з боку матері привів до того, що мати залишила малолітню ОСОБА_14 у знайомої, яка веде аморальний спосіб життя, а сама, з її слів, пішла віддавати борги та не повернулася до доньки. Дівчинка прокинулась зранку, не знайшовши поряд мами, поповзла її шукати. З`ясувалась що у дитини наявна вада кінцівок, мати не змогла забезпечити її належним лікуванням так як ніде не працювала, державну допомогу на дітей використовувала не за цільовим призначенням, витрачала її на горілку та власні потреби.

Того ж дня, коли знайшли дівчинку, її було влаштовано до КП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради, дитині була надана перша медична допомога так як при пересуванні лежачі по землі, дівчинка подряпала собі ніжки.

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.07.2022 року, на території Біляївської громади по АДРЕСА_2 була знайдена малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.20).

Згідно наказу Служби у справах дітей Біляївської міської ради від 14 липня 2022 року за № 20/ОД-2022, малолітня ОСОБА_3 взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.23).

19 липня 2022 року відповідно до наказу Служби у справах дітей Біляївської міської ради малолітню ОСОБА_3 було тимчасово влаштована до патронатної сім`ї де наразі вона перебуває (а.с.32).

Відповідно рішення виконавчого комітету Біляївської міської ради від 22 липня 2022 року за № 201, малолітня ОСОБА_3 влаштована у сім`ю патронатного вихователя до вирішення питання постійного влаштування (а.с.29-30).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , умови проживання: родина винаймає будинок з квітня місяця 2022 року, до цього мешкали по АДРЕСА_3 , опалення пічне, водогін та зручності знаходяться на вулиці, земельна ділянка обробляється не в певній мірі, у будинку наявне світло, їжа готується на електроплитці. Дитина має окрему кімнату. В кімнаті наявне спальне місце, шафа для одягу, іграшки, ліжко застелене ковдрою на підлозі наявний килим. Мати попереджена про адміністративну відповідальність та повідомлено про винесення питання щодо позбавлення батьківських прав на комісії з питань захисту прав дітей Біляївської міської ради (а.с.25).

Відносно матері був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 295596 від 09 липня 2022 року, Одеським районним управлінням поліції № 2 ГУНП в Одеській області за неналежне виконання передбачених законодавство обов`язків по вихованню та наданню необхідних умов життя своїй малолітній дитині, ОСОБА_3 .

Мати не раз притягувалась до адміністративної відповідальності, так Біляївським районним судом Одеської області розглядалась справа за № 496/4504/18 від 15.11.2018 року, де ОСОБА_2 визнано виною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді попередження. Справа № 496/4084/16-п від 05 грудня 2016 року, де ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт строком 30 годин.

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточний висновок: МВПР остеохондродисплазия шифр (за МКХ-10) L82 (а.с.28).

ОСОБА_2 заслухано на комісії з питань захисту прав дитини Біляївської міської ради Одеської області. З метою попередження попадання дитини в несприятливі для морального розвитку життєві обставини, Виконавчим комітетом Біляївської міської ради від 01 вересня 2022 року № 226, затверджено висновок про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_3 від матері без позбавлення батьківських прав (а.с.9).

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь- які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим необхідно врахувати те, що позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини. Він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами 1, 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком їх винної поведінки.

При цьому суд зазначає, що відібрання дитини у відповідачки буде відповідати інтересам дитини і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Цей спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дитиною, та не позбавить відповідачку права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідачка в судовому засіданні надала суду характеристику від 10.02.2023 року, згідно якої вона працює з 13 серпня 2022 року, прибиральницею території, характеризується добре. Але суд вважає, що загальні обставини справи, навіть за наявності вказаної характеристики складають об`єктивну загрозу для малолітньої ОСОБА_3 , враховуючі вже наявні у неї вади здоров`я, які стали наслідком несвоєчасного надання їй належної медичної допомоги та лікування.

Таким чином, враховуючи наданні для вивчення докази, з метою захисту прав та здоров`я дитини, суд вважає правильним відібрати неповнолітню ОСОБА_3 від матері ОСОБА_2 .

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч.4 ст.170 СК України.

У нормі ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положенням ч.2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З наведеного вбачаються підстави для стягнення аліментів із відповідачки на утримання неповнолітньої дитини.

Відтак, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів і присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України, в твердій грошовій сумі в розмірі 2833,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 16.09.2022 року.

Рішення щодо платежу по аліментах в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 4962,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, ч.4 ст.206, ст. ст. 258, 259, 263, 264 ЦПК України, на підставі ст.ст.170, 181, 182, 184, 191 СК України,

УХВАЛИВ:

Позов Біляївської міської ради (адреса: 67600, Одеська область, м. Біляївка, пр. Незалежності, буд. 9) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_1 ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 у твердій грошовій сумі у розмірі 2833 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 16.09.2022 року до прийняття рішення відповідним органом про повернення дитини матері, які перераховувати на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць та відібрання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у сумі 4 962 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_2 що після усунення обставин, які послугували відібранню у неї дитини, вона має право звернутись до суду з позовом про повернення дитини, обґрунтувавши позов належними доказами зміни своєї поведінки відносно піклування про дитину та створення їй належних життєвих умов.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2023р.

Суддя: В.М. Буран