Справа № 685/600/23
Провадження № 2/685/124/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Гончарука Ю.В.,

позивачки ОСОБА_1 та

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь у спрощеному порядку з викликом осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області в особі голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області Рокицького Володимира Володимировича, та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області (далі УВД ФСС України в Хмельницькій області), в особі голови комісії з його реорганізації Рокицького В.В., та до правонаступника даного Фонду, яким є Головне управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФ України в Хмельницькій області), заявивши вимоги скасувати наказ УВД ФСС України в Хмельницькій області від 12 квітня 2023 року № 123-к про звільнення позивачки з посади начальника Теофіпольського відділення виконавчої дирекції ФСС України у Хмельницькій області, поновити її з 19 квітня 2023 року на посаді начальника Теофіпольського відділення ФСС України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФ України в Хмельницькій області, стягнути з УВД ФСС України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФ України в Хмельницькій області, на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення рішення з розрахунку 853,15 грн./день з утриманням з цієї суми податків та зборів, стягнути з УВД ФСС України в Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ПФ України в Хмельницькій області, на свою користь заподіяну моральну шкоду в сумі 100 тис.грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, видаючи спірний наказ про її звільнення з посади у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідачем було порушено законодавчо встановлену процедуру звільнення та не дотримано встановлених законом гарантій при звільненні працівників з ініціативи роботодавця. Зокрема, порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України, оскільки її не було персонально попереджено не пізніше, ніж за два місяці, про наступне вивільнення, їй не було запропоновано, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, наявних вакантних посад чи іншої посади або роботи, за відповідною професією чи спеціальністю, яку вона могла б виконувати, з урахуванням освіти, кваліфікації, досвіду роботи, та яка з`явилася в правонаступника, тобто ГУ ПФ України в Хмельницькій області, впродовж періоду реорганізації УВД ФСС України і яка існувала на день її звільнення, а також було проігноровано її статус одинокої матері, що наділяє її переважним правом на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці згідно ст. 42 КЗпП України.

Позивачка зазначає, що Фонд соціального страхування України припинений відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з покладенням виконання його завдань та функцій на інший орган, Пенсійний фонд України, тому в даному випадку має місце реорганізація, оскільки ліквідація юридичної особи публічного права може бути лише в тому разі, коли держава відмовляється від виконання завдань і функцій такої особи.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи або організації з одночасним створенням або оновленням іншої, яка буде виконувати повноваження установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця, тобто держави, по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. У разі реорганізації здійснюється переведення працівників за їхньою згодою на підприємство, яке є правонаступником. У разі відсутності на підприємстві, яке є правонаступником, вакантних посад (робочих місць) можливе переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство. І лише коли таке переведення не є можливим, в загальному порядку можливо звільнення працівників у зв`язку з тим, що за наслідками проведення реорганізації відбувається скорочення чисельності або штату працівників.

Позивачка стверджує, що фактично чисельність посад в ГУ ПФ України в Хмельницькій області з 01 січня 2023 року збільшилась і, відповідно, були наявні вакантні посади, оскільки Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року № 1471 «Про внесення змін у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року № 85» з 01 січня 2023 року урядом збільшена гранична чисельність працівників апарату ПФ України та його територіальних органів на 50 та 1300 одиниць відповідно.

В ході судового розгляду позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та додатково пояснила, що не приймала ніяких мір для переведення на роботу до Пенсійного фонду України, оскільки вважала, що їй буде запропонована відповідна посада.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково зазначив, що офіційний сайт Головуправління ПФ України в Хмельницькій області містить відомості про вакансії, актуальні станом ще на 2021 рік, жодних відомостей про добір працівників у 2023 році немає.

Від відповідача ГУ ПФ України в Хмельницькій області надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її вимог.

Заперечення обґрунтовані тим, що на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ) законодавцем було прийнято рішення про припинення Фонду соціального страхування України починаючи з 01 січня 2023 року. Позивачку було звільнено у зв`язку з припиненням Фонду СС України.

Згідно додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року № 85 (в редакції Постанови від 30 грудня 2022 року № 1471) було визначено граничну чисельність працівників апарату Пенсійного фонду України в 302 працівника, в тому числі 302 державних службовця, та граничну чисельність працівників територіальних органів Фонду у 24098 працівників, в тому числі 23229 державних службовців, тобто основний штат працівників апарату ПФ України та його територіальних органів складають посади державної служби, умови призначення на які визначаються Законом України «Про державну службу», на відміну від посад працівників Фонду СС України, які не належать до посад державної служби та на яких поширюється законодавство про працю.

Оскільки рішенням про припинення ФСС України не було передбачено спеціального механізму переведення працівників ФСС України на посади державної служби в ПФ України, тому переведення працівників ФСС України, які не є державними службовцями, на посади державної служби у ПФ України суперечить Закону України «Про державну службу», яким передбачено, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу, переведення без конкурсу за певних умов можливе лише державного службовця.

Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного часу» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади, зокрема, державної служби, без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад. Державні службовці, призначені відповідно до даного порядку, не можуть бути переведені на інші посади державної служби. Також посилається на роз`яснення Національного агентства з питань державної служби щодо того, що державний орган в такому випадку самостійно визначає, в який спосіб він планує організувати призначення на такі вакансії. Залежно від обраного способу, державний орган може розмістити інформацію на офіційному вебсайті та сторінках соціальних мереж державного органу, зробити розсилку серед кандидатів, які успішно пройшли усі етапи оцінювання під час останні конкурсів в державному органі, повідомити про вакансію за допомогою внутрішніх каналів комунікації державного органу.

ГУ ПФ України в Хмельницькій області звернуто увагу суду, що з 16 січня по 18 квітня 2023 року ним було оголошено 174 добори на зайняття наявних вакантних посад державної служби категорій «Б» та «В», які були розміщені на інформаційній сторінці Головного управління в мережі Фейсбук «Пенсійний фонд Хмельницької області». Головним управлінням ПФ України в Хмельницькій області направлено 7 листів на ім`я Голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області для поінформованості працівників Фонду про оголошені добори та про наявність вакантних посад працівників, які виконують функції з обслуговування, копії яких надано з відзивом. За результатами проведених доборів призначено 25 осіб з числа працівників Фонду, проте за період з 16 січня по 18 квітня 2023 року заяви та резюме позивачки щодо участі в доборах не надходили.

Щодо вимоги стягнення моральної шкоди, відповідач зазначає, що позивачкою не надано доказів сильних душевних хвилювань у неї внаслідок звільнення та втрати заробітку, а не через інші фактори, зокрема, воєнний стан в країні, сімейні чи побутові обставини. Також не надано жодних доказів, що стан здоров`я позивачки до її звільнення був кращим та погіршився внаслідок звільнення, відтак не доведено наявності причинного зв`язку між фактом звільнення та поганим станом здоров`я.

Відповідач звертає увагу, що закон про припинення ФСС України був прийнятий 21 вересня та опублікований 25 жовтня 2022 року, активно обговорювався та коментувався в засобах масової інформації та соціальних мережах, а також, як припускає відповідач, в колективі працівників виконавчої дирекції ФСС України.

Відповідачем не направлено представника в судове засідання.

Від відповідача Управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області письмових відзивів не надійшло, представника не направлено.

Справа розглянута за відсутності представників відповідачів.

Заслухавши доводи позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

05 квітня 2021 року позивачку ОСОБА_1 призначено за строковим трудовим договором в.о. начальника Теофіпольського відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області на підставі наказу від 01 квітня 2021 року № 73, наказом від 03 червня 2021 року № 111 строк дії строкового трудового договору продовжено, що підтверджується трудовою книжкою позивачки та не оспорюється відповідачами.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» № 2620-ІХ, прийнятим 21 вересня 2022 року, було викладено в новій редакції Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в новій редакції визначено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. ПФ України та його територіальні органи є правонаступниками ФСС України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 27 грудня 2022 року № 1442 утворено, зокрема, комісію з реорганізації управління виконавчої дирекції ФСС України в Хмельницькій області, призначено голову комісії, на якого покладено обов`язок забезпечити дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду.

Наказом голови комісії з реорганізації УВД ФСС України в Хмельницькій області від 12 квітня 2023 року № 123-к звільнено ОСОБА_1 18 квітня 2023 року з посади виконуючої обов`язки начальника Теофіпольського відділення УВД ФСС України в Хмельницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України).

Однією з підстав розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності, за ініціативою роботодавця, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, є зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 49-2 КЗпП України визначений порядок вивільнення працівників. Частинами першою, другою та третьою даної статті передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважених ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, працівник звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Позивачка посилається на недотримання роботодавцем саме цих вимог при її звільненні.

Проте, відповідно до частини четвертої цієї статті 49-2 КЗпП України вищезазначені вимоги частин першої третьої не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період, а також у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку зі знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.

Особливий період, відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України», це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року спочатку строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022 та від 06 лютого 2023 року № 58/2023, яким продовжено воєнний стан на період, в якому виникли спірні правовідносини.

Укази про введення воєнного стану та продовження строку його дії затверджені Законами України, а саме, Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ та Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, відповідно.

Таким чином, звільнення позивачки у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відбулося на особливий період, яким є введений в Україні воєнний стан, а тому у роботодавця не виникло обов`язку дотримуватися порядку вивільнення працівників, визначеному в частинах 1, 2 та 3 ст. 49-2 КЗпП України, у зв`язку з чим підстав для поновлення позивачки на раніше займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди немає.

Керуючись ст.ст. 21, 36, 40, 49-2 КЗпП України, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 серпня 2023 року.

Суддя Самойлович А.П.