П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2023 року місто Київ

справа № 369/4561/19

провадження№22-ц/824/13653/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Фінагеєвої І.О., -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила з урахуванням уточнень визнати незаконним та скасувати рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області XVIII сесії XXVскликання від 16 вересня 2008 року № 3/73 «Про надання земельної ділянки у власність для обслуговування 47/100 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_2 у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок»; визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯМ № 328923 від 21 березня 2012 року за № 0192 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0346 площею 0,1091 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виданого на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати в Державному земельному кадастрі, поземельній книзі в електронній формі, поземельній книзі в паперовій формі, в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, всі рішення, відомості та записи в електронній та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0346, переданої у приватну власність ОСОБА_2 на підставі державного акта серії ЯМ № 328923 від 21 березня 2012 року за № 0192; скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку; припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу належить 53/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , іншою частиною домоволодіння площею 47/100 володіє ОСОБА_2 .

Власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:008:0346, площа 0,1091 га, місце розташування: АДРЕСА_1 в Державному земельному кадастрі значиться ОСОБА_2 , який земельна ділянка площею 0,1118 га була передана в приватну власність, безкоштовно на підставі рішення Гореницької сільської ради від 16 вересня 2008 року № 3/73.

В той же час, Головне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 20 березня 2019 року повідомило, що в архіві відділу Києво-Святошинського районі ГУ Держгеокадастру у Київській області обліковується другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0346 серії ЯМ № 328923 від 21 березня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення 18 сесії 25 скликання Гореницької сільської ради від 16 вересня 2008 року № 3/73.

Позивач не може у повній мірі вільно користуватися земельною ділянкою, необхідною для обслуговування будинку та надвірних будівель, розміщених за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває на праві спільної часткової власності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки останньою встановлено огорожу по межам земельної ділянки, що перешкоджає позивачу в безперешкодному доступі до гаражу, який також належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності та знаходиться на незаконно приватизованій ОСОБА_2 земельній ділянці, а також до лічильника електроенергії, який розташований на стіні будинку на території земельної ділянки.

Поділ домоволодіння згідно положень ст.367 ЦК України між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та виділ частки із домоволодіння за ініціативою одного з його співвласників згідно положень ст.364 ЦК України не здійснювалися.

Реалізація безоплатної передачі у власність земельної ділянки для обслуговування будинку, який належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, можливо виключно на підставі спільного звернення співвласників до Гореницької сільської ради. Оскаржуване рішення Гореницької сільської ради прийняте з порушенням норм земельного кодексу, які регулюють процедуру відведення земельних ділянок у порядку безоплатної приватизації, а саме норм ст.ст.116, 118 та 121 ЗК України та з порушенням ч.1 ст.358 ЦК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Гореницькою сільською радою була порушена процедура відведення земельної ділянки у власність, а саме не було прийняте рішення про затвердження землевпорядної документації, межі земельної ділянки не відповідають схемі розподілу ділянки, погодженої суміжними землекористувачами. Крім того, позивач зазначає, що враховуючи положення ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України, до неї як набувача частини домоволодіння на підставі укладеного 8 квітня 2008 року договору дарування перейшло право користування відповідною земельною ділянкою.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Романюк І.І. подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі. Позивач вважає висновки суду необґрунтованими, зробленими у результаті неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, та внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказу. Зокрема, зазначає про те, що висновок суду про те, що позивач нібито не оспорював справжність підпису, зазначеного від її імені у документі - схемі розподілу земельної ділянки, не відповідає дійсності. Враховуючи відсутність оригіналу схеми розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , проведення почеркознавчої експертизи для встановлення справжності підпису ОСОБА_1 у цьому документі є об`єктивно неможливим. З урахуванням наявності письмового заперечення позивача щодо дійсності підпису, зазначеного від її імені у схемі розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , відсутності оригіналу схеми розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , попри всі вжиті заходи з пошуку цього документу у складі технічної документації на спірну земельну ділянку, - суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.79,89, 263 ЦПК України під час оцінки доказу - схеми розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , та взяття його до уваги при постановленні оскаржуваного рішення суду. Суд першої інстанції не мав правових підстав брати до уваги вказаний документ як достовірний доказ, за наявності заперечення однієї зі сторін справи щодо його достовірності. Допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

В судове засідання представник Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, представник третьої особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області не з`явилися, про місце, день і час розгляду справи були повідомлені шляхом направлення повідомлення на електронну адресу, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Романюк І.І. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Скляренко О.П. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 2 квітня 1999 року державним нотаріусом Київської обласної нотаріальної контори Коцюрбою Г.Г. видано громадянці ОСОБА_3 свідоцтво про право власності, відповідно до якого ОСОБА_3 , яка була дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19 березня 1998 року виконавчим комітетом Гореницької сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, згідно з рішенням цього ж виконавчого комітету від 18 жовтня 1996 року № 2-/22, зареєстрованого в Києво-Святошинському БТІ 28 березня 1998 року за № 316.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

31 січня 2006 року рішенням Виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2/33 встановлено належність житлового будинку АДРЕСА_2 за громадянкою ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на це домоволодіння. Києво-Святошинському БТІ доручено оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3 та зареєструвати свідоцтво у встановленому чинним законодавством порядку.

6 березня 2007 року державним нотаріусом Київської обласної нотаріальної контори Коцюрбою Г.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за змістом якого ОСОБА_5 є спадкоємицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідоцтво видане на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 12267187 від 25 квітня 2007 року ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар 47/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В користування та володіння ОСОБА_2 відійшли: кухня 2-1 площею 9,4 кв.м., жила кімната 2-2 площею 10,8 кв.м., жила 2-3 площею 25,9 кв.м., веранда I площею 5,3 кв.м., ганок, гараж «Е», сарай-прибудова «К», частина огорожі № 1-3, жила площа 36,7 кв.м.

24 липня 2007 року було прийнято рішення про реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 на 47/100 частин домоволодіння.

Відповідно до договору дарування від 8 квітня 2008 року ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

9 липня 2008 року було прийнято рішення про реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на 53/100 частини домоволодіння. Відповідно до домової книги та технічного паспорта від 16 лютого 2008 року ОСОБА_1 належать такі приміщення: передпокій площею 9,1 кв.м., житлова - 14,2 кв.м., житлова - 15,3 кв.м., передпокій - 10,5 кв.м., котельня - 9,4 кв.м.

28 липня 2008 року ОСОБА_2 подала до Горецької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області заяву про надання їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 вересня 2008 року № 3/73 вилучено у ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,1118 га для будівництва та обслуговування 47/100 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 . Переведено земельну ділянку для обслуговування 47/100 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1118 га в АДРЕСА_2 в землі запасу Гореницької сільської ради. Надано ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування 47/100 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1118 га в АДРЕСА_2 .

Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2010 року № 3/102 припинено право користування земельною ділянкою в АДРЕСА_2 площею 0,165 га ОСОБА_5 на підставі договору дарування 53/100 частин житлового будинку. Надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування 53/100 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,165 га в АДРЕСА_2 .

Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 грудня 2015 року № 7/28 внесено зміни до рішення Гореницької сільської ради від 29 липня 2010 року № 3/102 шляхом уточнень щодо площі земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,110 га, а також щодо порядку вчинення дій для розробки проекту землеустрою. Цим же рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 липня 2010 року № 3/102 визнано нечинним.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 11 лютого 2019 року право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0346 зареєстровано за ОСОБА_2 21 березня 2012 року.

Відповідно до схеми розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погоджено межі земельних ділянок і цей факт засвідчений сільським головою А.А.Гуленком ,, що підтверджується підписами вказаний трьох осіб на схемі. Площа земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , за цією схемою складає 0,1091 га.

21 грудня 2012 року ОСОБА_2 видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 328923 про те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1091 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №0192.

У висновку експерта від 1 жовтня 2021 року № 32043/20-41 зазначено, що приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , зокрема належні ОСОБА_1 житлове приміщення площею 15,3 кв.м, житлове приміщення площею 14,2 кв.м, та передпокій площею 9,1 кв.м. накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0346, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

На межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:0346, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, знаходиться огорожа у вигляді паркану.

Висновком експерта зафіксовано, що ОСОБА_1 доступ (прохід) до зовнішніх стін будинку, в тому числі до електролічильника на АДРЕСА_1 , відсутній через встановлений паркан. На земельній ділянці з кадастровим номером :01:008:0346, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, частково розташований гараж, фактична площа якого становить 20 кв.м., літера «Е», до якого ОСОБА_1 також відсутній доступ через встановлений паркан.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з набуттям спільної часткової власності на житловий будинок за договорами дарування у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло також право спільного користування відповідною частиною земельної ділянки, на якій розміщений цей будинок.

За умови, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на частку в домоволодінні, то на тиках же умовах до них перейшло й право користування земельною ділянкою, виділеною для обслуговування цього будинку; у разі здійснення співвласником земельної ділянки будь-яких розпорядчих дій стосовно цього нерухомого майна, наприклад, у разі приватизації частини земельної ділянки, необхідна згода на вчинення таких дій іншого співвласника земельної ділянки.

ОСОБА_1 як співвласник домоволодіння, а відповідно і співвласник земельної ділянки, виділеної для обслуговування будинку надавала згоду на розподіл земельної ділянки, про що свідчить її підпис на схемі розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , яка була складена у межах процедури приватизації ділянки ОСОБА_2 . При цьому, незважаючи на те, що належні в цьому будинку кімнати частково накладаються на приватизовану земельну ділянку.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив висновок про те, що органи місцевого самоврядування, ухвалюючи рішення про надання земельної ділянки безоплатну у приватну власність, врахував згоду співвласника ОСОБА_1 з приводу розподілу цієї земельної ділянки, а отже не порушив права позивача на спільну часткову власність на земельну ділянку.

Разом з тим, судом першої інстанції наголошено на тому, що позбавлення позивачки доступу до зовнішніх стін домоволодіння для їх обслуговування внаслідок встановлення на приватизованій земельній ділянці паркану не може слугувати підставою для втручання у право відповідачки на здійснення приватизації належної їй земельної ділянки.

Посилання позивача на перешкоди у доступі до гаражу, який також належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності з ОСОБА_2 та знаходиться на приватизованій ОСОБА_2 земельній ділянці, не знайшло свого підтвердження та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Так, зі змісту договору дарування від 25 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , вбачається, що спірний гараж перейшов у володіння саме відповідача ОСОБА_2 , та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:008:0346, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).

Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання права; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до змісту положень статті 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи ( ч.5 ст.319 ЦК України).

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на частки в домоволодінні. На момент набуття відповідачем права власності на частину будинку та господарських будівель і споруд, земельна ділянка, на який було розміщено домоволодіння, знаходилася у користуванні попереднього власника домоволодіння ОСОБА_5 ..

Згідно з ч.2 ст.120 ЗК України у редакції, яка діяла на момент отримання ОСОБА_1 в дар 54/100 частини домоволодіння, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст.116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Процедура прийняття органом місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки безкоштовно у приватну власність передбачала прийняття такого рішення за результатами дослідження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, поданої заявником.

Відповідно до вимог ст,56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає, зокрема, матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; кадастровий план земельної ділянки.

Встановивши, що для проведення процедури приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 було подано, зокрема, схему розподілу земельної ділянки на АДРЕСА_2 , на якій в розділі «Погоджено» міститься підпис, в тому числі, і ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що остання надала згоду на розподіл земельної ділянки.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що вона згоди на приватизацію ОСОБА_2 земельної ділянки не надавала, а підпис від її імені в схемі розподілу земельної ділянки, їй не належить, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки така позиція позивача жодними належними та допустимими доказами не підтверджена.

З наявних в матеріалах справи рішень Гореницької сільської ради № 3/73 від 16 вересня 2008 року, рішення № 7/28 від 25 грудня 2015 року, а також схеми розподілу земельної ділянки, слідує, що ОСОБА_2 було приватизована частина земельної ділянки, що перебувала у користуванні попереднього користувача земельної ділянки ОСОБА_5 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 приватизувала не всю земельну ділянку, підстави вважати права ОСОБА_1 на користування і приватизацію частини присадибної земельної ділянки, пропорційній її частці у праві власності на будинок, відсутні.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 12 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус