Номер провадження: 22-ц/813/4065/23
Справа № 504/228/20
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
06.02.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 липня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Доброва П.В. в смт Доброслав Одеської області,
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем у стосунках від яких народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з ОСОБА_1 . Відповідач жодного разу не цікавився справами дитини, матеріально її не утримував, участі у вихованні не приймав. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину.
Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі мінімального рекомендованого розміру на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 2218 грн щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 19.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2218 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, врахував зміни ч. 2 ст. 182 СК України, внесені Законом України № 2037 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення процедури стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року в частині мінімального розміру аліментів, та зважаючи на положення ст. 182 СК України і встановлений Законом України «Про Державний бюджет Ураїни на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 2218 грн прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 років до 18 років станом на 01 січня 2022 року, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 липня 2022 року в частині визначення розміру аліментів змінити, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1109 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині визначення розміру аліментів виходячи з мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину та зазначає, що рішення ухвалене без повного дослідження обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_2 посилається на те, що він є особою з інвалідністю III групи довічно та отримує допомогу у розмірі 2100 грн щомісячно. Вказана допомога є єдиним доходом відповідача, тому суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, вказаного не врахував та стягнув аліменти у розмірі більшому за місячний дохід відповідача.
Також відповідач зазначив, що суд першої інстанції жодної кореспондеції, окрім ухваленого рішення, на адресу відповідача не надсилав, останній не був обізнаний про розгляд даного спору та відповідно не міг реалізувати свої процесуальні права, зокрема і право подати докази.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.
Одеським апеляційним судом ОСОБА_1 надсилалась копія апеляційної скарги та ухвала про відкриття провадження у справі поштовим зв`язком, проте конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся неврученим з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження надсилалась на електронну пошту ОСОБА_2 , вказану у апеляційній скарзі, та отримана останнім 23.11.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.
Відповідач судову повістку-повідомлення отримав 21.01.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку за адресою зазначеною в позовній заяві, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, бажання позивача отримувати кошти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій у розмірі 2218 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Висновки суду першої інстанції в частині необхідності стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини підтверджуються матеріалами справи і відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.
В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2218 грн щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є здоровою, працездатною особою.
Із апеляційної скарги вбачається, що відповідач просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів до 1109 грн.
Отже відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а рішення суду ним оскаржується лише в частині визначення розміру аліментів.
Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів, виходячи з наступного.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до Закону України від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, відповідно до якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.
Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області.
Малолітній ОСОБА_3 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї вих. № 02-20/3395 від 25.11.2019 року.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.
Із позовом про стягнення аліментів позивачка звернулася до суду 27 січня 2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції та протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Доказів того, що відповідачем отримувалась копія позовної заяви, разом з доданими матеріалами та ухвала Комінтернівського районного суду від 28 січня 2020 року про відкриття провадження у справі матеріали справи не містять, як і відсутні докази повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи (направлення судом судової повістки), яка розглядалась судом більше двох років.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що про наявність судового спору не був обізнаний, тому не мав можливості реалізувати свої права у суді першої інстанції щодо надання доказів. До апеляційної скарги відповідачем додано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ № 793782, посвідчення серії НОМЕР_2 , довідку Лиманського відділу управління соціального захисту населення № 1972 від 17.10.2022 року.
Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи викладені обставини, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, апеляційний суд вважає за доцільне долучити до матеріалів справи і дослідити надані відповідачем до апеляційної скарги докази.
За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ № 793782 від 25.04.2016 року ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи, огляд повторний, захворювання загальне, інвалідність встановлена безстроково.
ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Лиманському відділі управління соціального захисту населення і одержує допомогу як особа з інвалідністю 3 групи загального захворювання у розмірі 2100 грн за період з 17.02.2009 року.
Зазначені обставини свідчать про те, що на час звернення позивача до суду із позовом про стягнення аліментів відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, яка встановлена безстроково, перебуває на обліку в Лиманському відділі управління соціального захисту населення і одержує допомогу у розмірі 2100 грн.
Однак суд першої інстанції не встановив всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи предмет та підстави поданого позову.
Отже посилання позивача в позовній заяві на те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, спростовується наданими відповідачем доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання позивачем будь-якого доказу під час подання позовної заяви.
Отже позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано суду доказів того, що відповідач одержує більші доходи та має можливість, з урахуванням свого стану здоров`я, матеріального становища сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у зазначеному позивачем в позові розмірі 2218 грн.
Крім того, позивачка також за законом має обов`язок приймати участь в утриманні малолітнього сина, який проживає з нею, так само як і батько дитини.
Слід зазначити, що відповідачем в апеляційній скарзі не викладені обставини щодо працевлаштування, наявності чи відсутності інших доходів, крім допомоги, яку отримує в Лиманському відділі управління соціального захисту населення, як і не надано суду доказів, що втрата працездатності перешкоджає роботі або працевлаштуванню.
Визначаючи розмір аліментів колегія суддів враховує те, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, яка встановлена безстроково, перебуває на обліку в Лиманському відділі управління соціального захисту населення і одержує допомогу у розмірі 2100 грн, та обставини не надання відповідачем доказів, що він як особа з інвалідністю, не має змоги працювати, приймаючи до уваги потреби малолітньої дитини, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1700 грн.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2218 грн до 1700 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 липня 2022 року змінити, зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2218 грн до 1700 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький