Номер провадження: 22-ц/813/2278/23
Справа № 497/1104/2021
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Болградського районного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю (а.с.1-2).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 25084 (двадцять п`ять тисяч вісімдесят шість) гривень та 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат, а всього, разом 25994 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні.

У задоволенні інших вимог позову щодо стягнення решти коштів відмовлено (а.с.61-63).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» А.А. Кіяненко подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року №497/1104/2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» про стягнення заборгованості в повному обсязі (а.с.68-71).

22 лютого 2022 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 . У поданому відзиві позивач наголошує на тому, що засвідченням форс-можорних обставин є сертифікат про такі обставини виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами. З огляду на вказане, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Даний спір підпадає під вказане визначення наведеної норми закону.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання за вищевказаними договорами оренди з позивачкою, та, у зв`язку з чим, ТОВ «Агропрайм Холдинг» має перед позивачем заборгованість із виплати орендної плати за договором оренди чотирьох вищезазначених земельних ділянок, що становлять два умовні пая для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а доказів зворотнього (повної або часткової сплати орендної плати) відповідачем суду не надано. Також, судом зазначено, що враховуючи, що відповідачем орендна плата позивачу не була сплачена своєчасно не з його вини, враховуючи наявність форс-мажорних обставин у виді засухи, що підтверджено належними доказами, наданими суду, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню лише в частині стягнення основного боргу без врахування інфляційних та пені.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, який був виданий 06.09.2007р. за р.№33 є власником двох земельних ділянок: площею 0,61га з кадастровим номером :01:002:0771 та площею 2,91га з кадастровим номером :01:003:0198, які розташовані на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області, а також він на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий 06.09.2007р. р.№5336-т. є власником ще двох земельних ділянок: площею 0,61га з кадастровим номером :01:002:0770 та площею 2,91га з кадастровим номером :01:003:0197, які також розташовані на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області.

20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Агропрайм Холдинг" було укладено Договори оренди земельних ділянок б/н, які зареєстровані 26.04.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до умов вказаних договорів, їх укладено строком на 7 (сім) років з орендною платою, яка складається з: одноразового платежу в розмірі 10 000 грн за один умовний пай по сільраді (3,54 га), який сплачується наступним чином: 5000 грн після підписання цього Договору та 5000 грн після проведення його державної реєстрації; щорічного платежу за рік, який на дату укладання цього Договору складає 15 484,49 грн у т.ч. 188,15 грн військовий збір, 2753,34 грн НДФЛ, до видачі 12 543 грн за один умовний пай (3,54 га) на рік. Орендна плата вноситься Орендарем щорічно у грошовій формі і за домовленістю сторін може сплачуватися: готівкою через касу Орендаря, безготівковим розрахунком на рахунок Орендодавця у фінансовій установі, поштовим переказом на адресу місця реєстрації Орендодавця.

За взаємною згодою сторін орендна плата може виплачуватися у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції на вищевказану суму за ринковими цінами на дату внесення орендної плати, але не менше ніж 2900 кг зернових культур та 100 кг соняшнику за 1 умовний пай по сільраді (3,54 га) на рік.

Пунктом 12 укладеного Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором по вині Орендаря, справляється пеня у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня.

В матеріалах справи, також наявна заява ОСОБА_1 направлена генеральному директору ТОВ «Агропрайм Холдінг» в якій він повідомив, що в 2020 році йому не була виплачена орендна плата за договором та просив здійснити відповідну оплату.

Із відповіді на вказану заяву вбачається пропозиція щодо зміни умов договору оренди землі від 20.02.2019 року через зниження родючості земельної ділянки у зв`язку із посухою. Також, позивачу було направлено додаткову угоду відповідно до умов якої орендна плата за 2020 рік становить 7 484,47 грн, в том числі військовий збір 188,15, НДФО 2753,34 грн, до виплати 6025 грн за 1 умовний пай по сільраді (3,54 га).

Починаючи з 2021 року орендна палата складається з щорічного платежу який на дату укладання цього Договору складає 15 484,49 грн у т.ч. 188,15 грн військовий збір, 2753,34 грн НДФЛ, до видачі 12 543 грн за один умовний пай (3,54 га) на рік.

Судом встановлено, що позивач не згоден із вищевказаною пропозицією.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із позовною заявою, ОСОБА_1 вказував, що орендна плата за користування земельними ділянками у 2020 році в сумі 12 543 грн позивачу відповідачем не була виплачена до 30.11.2020 року, тобто, відповідач своє зобов`язання з виплати орендної плати не виконав, а тому станом на 10.06.2021 року в нього утворилася заборгованість з оплати орендної плати з урахування індексу інфляції та 3 % річних, що становить у сумі 13 604,14 грн.

З огляду на вказане, позивач у позовній заяві просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдінг» на користь ОСОБА_1 13 604,14 грн та суму сплаченого судового збору.

Також вбачається, що 15 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду уточнення позовних вимог. У вказаній заяві позивач вказав, що 20 лютого 2019 року між ним та ТОВ «Агропрайм Холдінг» було укладено два договори, щодо першого ним заявлені позовні вимоги, які викладені у первинному позові, а щодо другого вимоги заявляються при зверненні з уточненою позовною заявою. Позивач наголосив, що орендна плата за 2020 рік по жодному з договорів сплачена не була, а тому просив суд стягнути суму орендної плати з відповідача за двома договорами у розмірі 25 086 грн, а з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат 27 336,22 грн, починаючи з 01.12.2020 року по 15.07.2021 року, тобто по дату звернення з уточненими позовними вимогами.

В свою чергу, звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції була безпідставно не застосована ст. 617 ЦК України, чим було порушено норми матеріального права. Також, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не прийняв до уваги акти обстеження посівів озимих культур (пшениці та ячменю) на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 04.05.2020р., довідку Гідрометцентру Чорного та Азовського морів № 517/-09 від 08.05.2020 р., протокол Комісії з ТЕБ та Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 24 від 19 травня 2020р., протокол Комісії з ТЕБ та НС Одеської обласної державної адміністрації № 25 від 12 червня 2020р. та висновки Одеської обласної Торгово промислової палати України № 2003 14/376 від 21.07.2021 р. та № 2003 14/637 від 02.12.2021 р, які на думку апелянта, є підтвердженням форс-мажорних обставин.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст.ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця.

Статтею 21 вищезгаданого Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із обов`язків землекористувача відповідно до п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України та ст. 25 Закону України «Про оренду землі» є, зокрема, своєчасна сплата орендної плати.

Відхиляючи вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що як на доказ наявності форс-мажорних обставин, відповідач посилається на:

- Акти обстеження посівів озимих культур (пшениці та ячменю) на території Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.05.2020 року (а.с.37-38, 39-40),

- Довідку Гідрометцентру Чорного та Азовського морів № 517/-09 від 08.05.2020 року (а.с.34),

- Протокол №24 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій райдержадміністрації від 19 травня 2020 року (а.с.35-36);

- Протокол №25 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій облдержадміністрації від 12.06.2020 року (а.с.41-42).

Так, відповідно до вказаного протоколу комісія вирішила відповідно до пункту 8 розділу II Кваліфікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.08.2018 №658. зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 969/32421. Національного класифікатора надзвичайних ситуацій ДК 019.2010, пунктів 4.5 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій за їх рівнями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року, ситуацію, що склалася в агропромисловому секторі економіки Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов 2019-2020 років, класифікувати як надзвичайну ситуацію природного характеру державного рівня (код надзвичайної ситуації 20323-НС, пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів унаслідок засухи) (а.с.41-42).

Відповідно до складеного Одеською регіональною торгово-промисловою палатою Висновку про загибель посівів (вих. № 2003-14/376 від 21.07.2020 р.) підтверджено, що на полях ТОВ «Агропрайм Холдинг» на території Болградського району Одеської області внаслідок несприятливих погодних умов восени 2019 року та несприятливих явищ навесні 2020 року відбулась загибель сільськогосподарських культур, а саме - посівів озимої пшениці на площі 3 103,39 га та озимого ячменю на площі 2336,89 га (а.с.13-14).

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Таким чином, тягар доказування наявності форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення ТОВ «Агропрайм Холдинг» від відповідальності за порушення зобов`язання, покладається саме на відповідача.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи сертифіката Торгово-промислової палати, а також суперечливість наданих товариством доказів щодо засвідчення форс-мажорних обставин, які б доводили об`єктивну неможливість виконання взятих на себе зобов`язань з оплати оренди за земельні ділянки, апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено, що нездійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 щодо орендної плати за землю сталося внаслідок випадку або непереборної сили, які не залежали від відповідача, а тому останній не звільняється від відповідальності за таке порушення в порядку ст. 617 ЦК України.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Досліджуючи обставини справи, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26 травня 2020 року по справі №918/289/19 вказує, що статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Водночас, частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

З огляду на викладене, виходячи з наведених норм законодавства та умов Договорів, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином, можна прийти до висновку, що відповідач, отримавши від позивача в оренду земельну ділянку та взявши на себе зобов`язання, передбачені договором оренди земельної ділянки, безпідставно не виконав умови договорів та не здійснив повну їх оплату, оскільки не надав суду сертифікат Торгово-промислової палати України на підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань.

Також слід вказати, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ст.617 ЦК України переліку документів, які б підтвердили наявність форс-мажорних обставин вважаються апеляційним судом безпідставними, адже Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» в даній справі є спеціальним нормативно-правовим актом, а у випадку розбіжностей між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Як вже зазначалось, сума оренди за договорами складає 25 086 грн (по 12 543 грн за кожним із укладених договорів) за 2020 рік.

Отже, з урахуванням вимог ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг»- залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07.04.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

О.С. Комлева