137/211/23

У Х В А Л А

03.04.2023 смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Літинського районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору, так як заборгованість відповідачем погашена. Також просить повернути сплачений судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду довідку про заборгованість від 16.03.2023, у якій зазначено, що вона відсутня.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Щодо розгляду заяви про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості після пред`явлення позову, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому, суд не має підстав для задоволення заяви відповідача та закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Щодо розгляду заяви про відмову від позову та стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач надав до суду заяву про відмову від позову, суд вважає можливим закрити провадження у справі. Згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦАК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що відповідач на стадії судового процесу, повністю сплатив заборгованість, що підтверджується довідкою, внаслідок чого на даний час відсутній предмет спору, а тому суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, а також повернення позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст. 2, 142, 206, 247, 255, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника Акціонерного товариства "Універсал Банк" Мєшніка К.І. про закриття провадження у справі та повернення судового збору, задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закрити. Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, 29) повернути Акціонерному Товариству "Універсал Банк" (вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, , МФО 322001) 50 відсотків судового збору сплаченого відповідно до платіжного доручення № 7 від 09.02.2023 в розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:В. М. Желіховський