КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/7499/17-ц Головуючий у суді І інстанції Ільєва Т.Г.
Провадження № 22-ц/824/5149/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у справі за скаргами акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левицької Алли Сергіївни у межах здійснення виконавчих проваджень №№ НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_2, заінтересовані особи: Компанія Саненнекс Інвестментс ЛЛП, Компанія Тамплемон Інвестментс ЛЛП, Компанія Берліні Комершіал ЛЛП, Компанія Камерін Інвестментс ЛЛП, Компанія Луміл Інвестментс, Компанія Софінам Інвестментс ЛЛП, Міністерство фінансів України, ОСОБА_1 , Кабінет Міністрів України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року у задоволенні скарги АТ КБ «ПриватБанк» на бездіяльність державного виконавця у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 відмовлено, а скарги на бездіяльність державного виконавця у межах виконавчих проваджень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 10 травня 2023 року Нагайчук М.В., діючи в інтересах Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) в порядку самопредставництва, звернувся засобами поштового зв`язку з апеляційною скаргою без додержання вимог статті 356 ЦПК України та із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме подання належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують повноваження представника на подання/підписання скарги від імені скаржника та належним чином оформлену редакцію апеляційної скарги з її копіями відповідно до кількості всіх учасників справи.

05 червня 2023 року засобами поштового зв`язку до апеляційного суду надійшла заява Нагайчука М.В. , діючого в інтересах Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про усунення недоліків, до якої додано посадову інструкцію та накази щодо державного виконавця Нагайчука М.В., що підтверджують повноваження представника на подання/підписання скарги від імені Печерського ВДВС у м. Києві. Також представником скаржника долучено примірники апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року, проте зазначені примірники не відповідали змісту раніше поданої апеляційної скарги та стосувалися ухвали суду першої інстанції щодо часткового задоволення скарги на дії начальника Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Ярушевської І.І. щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 61936742.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року продовжено Печерському ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) строк для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали, а саме для подання належним чином оформленої редакції апеляційної скарги з її копіями та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості всіх учасників.

На виконання вимог зазначеної ухвали 19 червня 2023 року засобами поштового зв`язку до апеляційного суду надійшла заява Нагайчука М.В. , діючого в інтересах Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про усунення недоліків, до якої додано примірники апеляційної скарги з її копіями відповідно до кількості учасників справи.

В апеляційній скарзі було порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що оскаржувана ухвала не надсилалась до відділу, а її повний текст отриманий в канцелярії суду 03 травня 2023 року, про що свідчить відмітка щодо дати її виготовлення з АСДС.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2023 року клопотання Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року залишено без задоволення, апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду та залишаючи апеляційну скаргу без руху на підставі частини третьої статті 357 ЦПК України, апеляційний суд вказав, що наведені підстави неможливо вважати поважними, оскільки вони не узгоджуються з процесуальними нормами закону та не відповідають матеріалам справи.

Судом встановлено, що в судовому засіданні 30 листопада 2022 року, в тому числі за присутності державного виконавця Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Левицької А.С., було проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, в якій зазначено, що повний текст судового рішення буде складено 05 грудня 202 року (а.с. 172, 173, т. 9).

Після завершення вказаного судового засідання державний виконавець Левицька А.С. отримала коротку ухвалу від 30 листопада 2022 року під розписку (а.с. 174, т. 9).

Із інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що зазначену ухвалу було надіслано судом першої інстанції 20 грудня 2022 року та оприлюднено 23 грудня 2022 року.

23 грудня 2022 року копію повного тексту ухвали отримав представник АТ КБ «ПриватБанк» під розписку в суді (а.с. 186, т. 9) та 05 січня 2023 року засобами поштового зв`язку звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 236, 237,т. 9).

При цьому другим додатком до вказаної апеляційної скарги є повний текст оскаржуваної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року (а.с. 205-214, т. 9).

23 січня 2023 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» та на виконання вимог статті 361 ЦПК України надіслав разом з цією ухвалою копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи (а.с.242-246, т. 9).

Поштове відправлення, в тому числі з копією апеляційної скарги банку та доданою до нею копією повного тексту оскаржуваного судового рішення від 30 листопада 2022 року Печерський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) отримав 27 січня 2023 року, про що свідчить повернуте до суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 248, т. 9).

Крім того, 05 квітня 2023 року відділ отримав судову повістку-повідомлення Київського апеляційного суду про призначене у справі судове засідання за апеляційною скаргою заявника (а.с. 19, 20, 23, т. 10).

Отже, Печерський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) був достеменно обізнаний зі змістом повного тексту оскаржуваної ухвали, порядком та строками її оскарження щонайменше 27 січня 2023 року після її отримання поштою від суду апеляційної інстанції, проте з апеляційною скаргою звернувся лише 10 травня 2023 року, не зазначивши причин пропуску п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження, які можливо визнати поважними.

Суд зазначив, що в апеляційній скарзі не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало суб`єкту оскарження реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення протягом встановленого законом, а також розумного строку після ознайомлення з повний текстом цього рішення, а посилання на те, що копію ухвали було отримано лише 03 травня 2023 року в канцелярії місцевого суду є недостатньою підставою для поновлення пропущеного строку та свідчить про свідоме зволікання стороною з поданням апеляційної скарги.

Таким чином, Печерському ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) необхідно було надати суду апеляційної інстанції належні докази або вказати на інші обґрунтовані підстави, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження з посиланням на відповідні докази.

10 липня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява Нагайчука М.В. , діючого в інтересах Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про усунення недоліків, в якій знову зазначено про те, що оскаржувана ухвала не надсилалась до відділу, а її повний текст отриманий в канцелярії суду першої інстанції лише 03 травня 2023 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи та обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином строк, передбачений статтею 354 ЦПК України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лишеті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Колегія суддів відзначає, що розумні строки в цивільному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

З матеріалів справи вбачається, що зазначені Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження, а саме, що оскаржувана ухвала не надсилалась до відділу, а її повний текст отриманий в канцелярії суду першої інстанції лише 03 травня 2023 року, уже були визнані неповажними в ухвалі Київського апеляційного суду від 22 червня 2023 року з наведенням відповідних мотивів.

В заяві про усунення недоліків представник скаржника в порушення вимог частини третьої статті 357 ЦПК України не вказав інші підстави, які підтверджують поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження з посиланням на відповідні докази.

У даному випадку Печерський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) як орган державної виконавчої служби, який має значний досвід участі у судових процесах (як свідчать дані Єдиного державного реєстру судових рішень), маючи при цьому численний штат працівників, міг усвідомлювати наслідки пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та передбачити відповідні процесуальні обмеження в подальшому.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року Печерський ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) отримав ще 27 січня 2023 року, про що достовірно свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 248, т. 9), однак, незважаючи на те, що матеріали справи за скаргою банку на бездіяльність державного виконавця із січня 2023 року перебувають у провадженні суду апеляційної інстанції,з незрозумілих підстав продовжував подавати заяви до суду першої інстанції про видачу копії судового рішення.

Зазначене свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) та користування ним своїми процесуальними правами, що є порушенням вимог частини першої статті 44 ЦПК України, тому не можна вважати, що апеляційна скарга була подана у розумні строки і він вживав заходи для того, щоб реалізувати своє право на апеляційне оскарження, проте існували обставини, які об`єктивно перешкоджали йому своєчасно подати апеляційну скаргу.

Колегія суддів наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Натомість у справі, яка переглядається, суб`єкт оскарження як у заяві про усунення недоліків, так і в апеляційній скарзі не вказав, які саме об`єктивні поважні (непереборні) причини унеможливили його звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк. Він не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статті 358 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, колегія суддів вважає, що такі причини є неповажними, а відтак з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючисьстаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тастаттями 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у справі № 757/7499/17-ц відмовити.

Копію ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній