Справа №433/1703/18
Провадження № 2-в/191/25/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.,

за участю секретаря судового засідання Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №433/1703/18 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2023 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з власної ініціативи постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №433/1703/18 ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з метою забезпечення розгляду заяви стягувача АТ «Кредобанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник стягувача та боржник у судове засідання не з`явились.

За таких обставин суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали заяви, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, доходить наступного.

Згідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №2710/38-14, яким визначено територіальну підсудність справ Жовтневого районного суду м. Луганська за Троїцьким районним судом Луганської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22, територіальну підсудність судових справ Троїцького районного суду Луганської області змінено на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, Троїцьким районним судом Луганської області, у цивільній справі №433/1703/18, провадження 2/433/705/18, було ухвалено/постановлено наступні процесуальні документи:

- 11 вересня 2018 року - увалу, що набрала законної сили 11.09.2018 року, про прийняття позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

- 14 січня 2019 року - ухвалу, що набрала законної сили 14.01.2019 року, про заочний розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

- 14 січня 2019 року заочне рішення, що набрало законної сили 03 травня 2019 року, яким позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який неодноразово продовжений, в останнє 01.05.2023 року з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14.01.2019 року, що набрало законної сили 03.05.2019 року, у цивільній справі №433/1703/18, міститься в даному реєстрі, його наявність перевірено шляхом повного доступу до вказаного реєстру.

У зв`язку із знаходження станом на 27.07.2023 року м. Луганська Луганської області та Троїцької селищної територіальної громади Луганської області, на території якої розташовано Троїцький районний суд Луганської області, в переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), є обґрунтовані підстави вважати, що стягувачем АТ «Кредобанк» втрачена можливість доступу до вищевказаної цивільної справи.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 р., заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність зібраних доказів для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №433/1703/18 Троїцького районного суду Луганської області, в частині рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353, 488-495 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі Троїцького районного суду Луганської області №433/1703/18 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині рішення.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року, що набрало законної сили 03 травня 2019 року, у цивільній справі №433/1703/18, в такій редакції:

«Троїцький районний суд Луганської області

Справа № 433/1703/18

Провадження №2/433/361/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

14.01.2019 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2018 року до Троїцького районного суду Луганської області від Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (далі ПАТ «КРЕДОБАНК») надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 31 жовтня 2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір №6328706 про встановлення ліміту кредитування, за умовами якого позичальнику було встановлено максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 30 000,00 грн. За умовами договору ліміт кредитування встановлювався терміном на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування, за користування кредитом клієнт мала сплачувати банку проценти в розмірі 30% річних. Позивач умови договору виконав належним чином, надав відповідачу грошові кошти на умовах, визначених договором, натомість відповідач в період з 12.12.2016 року по 20.04.2018 року допускає прострочення з повернення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії за адміністрування кредиту, у зв`язку з чим станом а 01 січня 2018 року виникла заборгованість, яка становить 11 879,56 грн та складається з: 9681,17 грн простроченої заборгованості з повернення кредиту; 1 221,91 грн простроченої заборгованості за відсотками; 161,64 грн заборгованості по комісії за адміністрування кредиту. Крім того, за умовами договору позивач нарахував пеню по простроченій заборгованості відповідача за період з 13.04.2017 року по 20.04.2018 року в розмірі 2 551,73 грн. З метою врегулювання спору 23 січня 2018 року банк звернувся до позичальника з повідомленням-вимогою про погашення заборгованості, однак відповідач не вчинила жодних дій, спрямованих на її погашення. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14 431,29 грн, а також покласти на відповідача судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

31.10.2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 був укладений Договір №6328706 про встановлення ліміту кредитування, за умовами якого банком для здійснення операцій з використання платіжної картки був встановлений позичальнику ліміт кредитування в сумі 30 000,00 грн, при забезпечення клієнтом надходжень коштів на рахунок з джерел зазначених у п. 1.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з прогнозу використання максимальної суми ліміту кредитування клієнтом протягом 12-ти місяців кредитування (а.с.8).

Як вбачається з руху коштів по рахунку з 12.12.2016 року по 20.04.2018 року, остання операція була здійснена 11.09.2017 року та станом на 08.12.2017 року прострочена заборгованість за кредитом станомть 9 681,17 грн (а.с.13-14).

У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 належно не виконувала свої зобов`язання за укладеним договором в результаті чого станом на 20.04.2018 року утворилась заборгованість в сумі 11 879,56 грн, яка складається з: простроченої суми заборгованості за кредитом 9681,17 грн; простроченої заборгованості по нарахованим процентам 2036,75 грн; простроченої суми комісії за адміністрування кредиту 161,64 грн (а.с.6).

23.01.2018 року позивачем на адресу відповідача була направлена повідомлення-вимога з метою повернення суми заборгованості, умови якої відповідачем виконані не були (а.с.12).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 31.10.2016 року, в розмірі 11 879,56 грн, в яку входить заборгованість за кредитом 9681,17 грн, сума заборгованості за процентами 2 375,59 грн; прострочена комісія за адміністрування кредиту 161,64 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований.

Стосовно стягнення з відповідача пені по простроченій заборгованості суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Отже, зобов`язання за своїм значенням поділяються на: основні зобов`язання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобов`язання які забезпечують належне виконання основних зобов`язань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобов`язання.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, основним зобов`язанням позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов`язанням є сплата неустойки (штрафа, пені).

Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористичная операція, в якому міститься м.Луганськ Луганської області.

Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз`яснення, згідно з якими банки зобов`язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №6328706 від 31.10.2016 року, укладеного між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 вбачається, що позивачем до 14 квітня 2014 року, тобто до встановлення заборони нарахування штрафних санкцій, штрафні санкції не нараховувались.

30 квітня 2018 року набрав чинності Указ Президента України №116/2018 «Про затвердження рішення РНБО України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях».

На підставі зазначеного Указу Президента України, з урахуванням ст. 18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», рішенням першого заступника керівника АТЦ при СБ України від 30.04.2018 року №33/1-4129 антитерористичну операцію припинено.

Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, штрафні санкції у виді пені були нараховані в період з 14.08.2017 року по 13.04.2018 року, тобто, в період дії антитерористичної операції.

За таких обставин, оскільки на час нарахування пені була встановлена заборона на нарахування та стягнення штрафних санкцій особам, які проживають в зоні АТО, а відповідач згідно паспортних даних зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , нарахована пеня за період з 14.08.2017 року по 20.04.2018 рік стягненню не підлягає, оскільки на час її нарахування встановлений мораторій на стягнення штрафних санкцій.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №30513248 від 05.06.2018 року позивачем під час звернення до суду з позовом був сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн (а.с.5).

Оскільки позовні вимоги задоволені на 82,3% з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1450,13 грн (1762,00 грн*82,3%=1450,13 грн).

На підставі викладеного, ст. 526, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 141, 258-260, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (вул. Сахарова, 78, м.Львів, , МФО 325365) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (вул. Сахарова, 78, м.Львів, , МФО 325365) заборгованість за Договором №6328706 від 31 жовтня 2016 року в сумі 11 879 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 56 копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 2 551,73 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (вул. Сахарова, 78, м.Львів, , МФО 325365) судові витрати в розмірі 1450 (одна тисяча чотириста пятдесят) гривень 13 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І.Суський».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А. В. Твердохліб