КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 756/17305/21

номер провадження №22-ц/824/2091/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 серпня 2022 року /суддя Тиха О.О./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у сумі 24 553,34 грн., та судовий збір - 908,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 серпня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 23 957 гривень 54 копійки, витрати по сплаті судового збору у розмірі 885 гривень 97 копійок. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. /а.с. /

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що зміст Акту виконаних робіт не відповідає фактично нанесеній шкоді. Доказів оплати ремонту позивачем не надано як і запису про прийом виконаних робіт. Вказував, що запасна частина «Розпірка л бампера п» представлена як малярні роботи, ціна завищена - 27 537 грн, водночас, згідно зі Звітом проведеним на замовлення страхової вона становить 5 395, 57 грн. Відсутній перерахунок запасних частин та їх вартість 2018 грн. Наголошував, що Акт не може бути прийнятий як доказ. Вказував, що довести відсутність фактичної оплати можна було витребувавши книгу доходів і витрат за 2021 рік у ФОП ОСОБА_3 , що судом першої інстанції зроблено не було.

ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлявся належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 17.05.2021 приблизно о 22 год. 25 хв., в м. Києві по пр. Героїв Сталінграда, 2-Г сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ford Edge, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 по справі №756/8275/21 (провадження № 3/760/4669/21), яка набрала законної сили 11.07.2021, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП.

На момент ДТП транспортний засіб «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований у АТ «СГ «ТАС» (поліс № ЕР/203044338).

Відповідно до Звіту №16968 про оцінку колісного транспортного засобу «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , від 01.06.2021, здійснену суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту становить 39 990,80 грн., вказана сума зазначена також у ремонтній калькуляції.

07.06.2021 АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 13790,80 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача № НОМЕР_3 .

Крім того, 10.11.2021 АТ «СГ «ТАС» здійснило доплату страхового відшкодування у сумі 1646,66 грн., що також підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 .

Згідно з Актом виконаних робіт від 20.06.2021 під час ремонту транспортного засобу «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , було виконано ремонтні роботи на загальну суму 39395,00 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 1166 ЦК України, про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

А згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Крім того, до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 369/11812/18 від 11.11.2020 року; № 753/10416/17 від 05.11.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 755/7666/19 від 15.10.2020 року; № 131/709/18 від 30.09.2020 року; № 583/3159/18 від 23.07.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року; № 200/12295/17 від 30.06.2020 року; № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року; № 201/12712/16-ц від 20.05.2020 року; № 756/2632/17 від 22.04.2020 року; № 447/819/16-ц від 08.04.2020 року; № 643/2224/17 від 18.03.2020 року; № 761/2941/17 від 10.03.2020 року; № 450/446/16-ц від 04.03.2020 року; № 755/5374/18 від 21.02.2020 року; № 648/4308/16-ц від 17.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Так як вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує сплачений на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та сплаченим страховим відшкодуванням.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлено імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена також на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

З огляду на це, достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу, є акт виконаних робіт або рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу; платіжне доручення, рахунок або товарний чек на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17; від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17.

На підтвердження реальної суми витрат по ремонту пошкодженого автомобіля позивачем надано Акт виконаних робіт від 20.06.2021 по ремонту транспортного засобу «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , на суму 39 395,00 грн. та товарний чек № 20/06/07 від 20.06.2021, виданий ФОП ОСОБА_3 на суму 39 395,00 грн., яким проводився ремонт належного позивачу автомобіля «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 .

Сплачена позивачем сума за фактично проведений ремонт пошкодженого транспортного засобу «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 39 395,00 грн. не перевищує розмір відновлювального ремонту, визначений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23 957,54 грн., тобто у сумі, яка дорівнює різниці між фактичним розміром шкоди (фактичними витратами по ремонту автомобіля згідно з актом виконаних робіт та товарним чеком від 20.06.2021) та розміром страхового відшкодування (39 395 - 15 437,46), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги про фальсифікацію Акту та відсутність доказів оплати проведеного ремонту, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування розміру шкоду, спричиненої власнику автомобіля «Jaguar», номерний знак НОМЕР_2 , визначеної як у звіті про оцінку колісного транспортного засобу № 16968 від 01.06.2021, складеному суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , так і в акті виконаних робіт по ремонту вказаного автомобіля. Клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для спростування вищенаведеного звіту та акту під час судового розгляду відповідачем не заявлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не витребував докази, які на думку позивача мають істотне значення для правильного вирішення справи, не заслуговують на увагу, оскільки за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 серпня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: