Справа № 137/838/22
Провадження № 22-ц/801/389/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуСправа № 137/838/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року, ухвалене суддею Желіховським В.М. в смт Літин, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на його користь матеріальну шкоду, заподіяну майну внаслідок ДТП, в розмірі 666 947,39 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 75 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 травня 2022 приблизно о 08 год. 47 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення із попутним автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль «Nissan Qashqai» отримав механічні пошкодження та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення в автомобілем «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який також отримав механічні пошкодження.

У діях водія автомобіля «ГАЗ-3302», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 вбачалася невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується висновком автотехнічної експертизи від 21.07.2022.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області у справі №137/708/22 від 12.08.2022 кримінальне провадження №0000154 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрите в зв`язку з примиренням із потерпілим.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнав обставини злочину, викладені в обвинувальному акті, тобто винуватість його доведена в повному обсязі, внаслідок чого відбулося його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КПК України, з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до Поліса №АТ/1165020 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 10.01.2022, автомобіль марки «ГАЗ-3302», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ТОВ «Бонус У», застрахований та сума страхового відшкодування: за шкоду заподіяну майну, складає 130 000 гривень, за шкоду заподіяну здоров`ю складає 260 000 гривень, з франшизою 1500 гривень.

Відповідно до Договору добровільного комплексного страхування транспортних засобів FA-00189494 «Повний автозахист» від 10.01.2022, яке є доповненням до згаданого Полісу, страхова сума «Автоцивілка плюс» складає 50 000+1 000 000 гривень.

Власником автомобіля марки «ГАЗ-3302», д.н.з. НОМЕР_3 , є ТОВ «Бонус У», на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди за кермом вказаного вантажного автомобіля перебував водій ОСОБА_2 .

Власником автомобіля марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , являється ОСОБА_1 і він перебував за кермом вказаного автомобіля на момент ДТП.

02.05.2022 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 негайно зателефонували до контакт-центру АТ «СГ«ТАС» (приватне) та повідомили про настання страхового випадку, однак, станом на 02.08.2022 будь-якої інформації не отримано та страхове відшкодування не здійснено.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/7796-АВ від 27.06.2022, виданого Вінницьким НДЕКЦ МВС України, сума матеріального збитку завданого власникові автомобіля марки «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 02.05.2022 складає 302 206,20 грн, а вартість ремонтно-відновлювального ремонту даного автомобіля станом на 02.05.2022 - 666 947,39 грн.

Таким чином, спричинена внаслідок ДТП ОСОБА_1 матеріальна шкода становить 666 947,39 грн.

Також, позивачу протиправними діями ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, відшкодування якої, відповідно до ЦК України, має бути покладено на винуватця ДТП.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну майну внаслідок ДТП, в розмірі 666 937,39 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9318,10 гривень, а також на користь держави судовий збір в розмірі 6 669,37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, внаслідок ДТП, в розмірі 15 000 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 681,90 гривень, а також на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «СГ «ТАС» (приватне) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 666 937,39 грн матеріальної шкоди, заподіяної майну, 9318,10 грн витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави 6669,37 грн судового збору, і ухвалити нове рішення, відповідно до якого відмовити задоволенні позовних вимог до товариства в частині стягнення матеріальної шкоди, розмір якої перевищує 98 342,05 грн.

У скарзі зазначає, що згідно законодавства та умов договору, у зв`язку з фізичним знищенням транспортного засобу, відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що в даному випадку становить 196 684,10 грн. Враховуючи положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з АТ «СГ «ТАС» (приватне) підлягає стягненню половина цієї суми - 98 342,05 грн, інша половина підлягає відшкодуванню страховиком автомобіля «Nissan Qashqai», н.з. НОМЕР_1 , ще одного учасника ДТП. Справа, в порушення п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, не була передана за територіальної підсудністю до іншого суду. Розгляд справи без сплати позивачем судового збору не ґрунтується на вимогах закону.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ «СГ «ТАС» (приватне), подану неналежним представником Кудрявським С.М., на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року в оскаржуваній його частині залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року в частині стягнення моральної шкоди сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині рішення не переглядається.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, взявши до уваги висновок експерта від 13.05.2022 та відхиливши наданий страховою компанією звіт про оцінку пошкодження транспортного засобу від 23.09.2022 дійшов висновку, що належний позивачу транспортний засіб не є повністю знищеним, так як висновком експерта визначена вартість його відновлення, а відтак стягнув з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 666 937,39 грн, в межах страхового відшкодування.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, адже вони не базуються на нормах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 травня 2022 року близько 08:47 на автодорозі «М-30» в напрямку м.Хмельницький в межах населеного пункту с. Селище, за участю автомобіля «ГАЗ-3302», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Nissan Qashgai», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/7796-АВ від 27.06.2022: сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП, а саме 02.05.2022 становила 302 206,20 грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП, а саме 02.05.2022 становила 666 947, 39 грн (а.с.31-38).

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 02 травня 2022 року, 02 травня 2022 року приблизно о 08 год. 47 хв. ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем ГАЗ -3302, д.н.з. НОМЕР_3 , автодорогою Стрий-Знам`янка, в с. Селище, зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Вінниця під час вибору безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку та в момент виникнення небезпеки не вжив достатніх заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, допустив зіткнення із попутнім автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який готувався до початку маневру повороту ліворуч, внаслідок зіткнення автомобіль «Nissan Qashqai» виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення в автомобілем «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався зі сторони м. Вінниця в напрямку м. Хмельницький. ОСОБА_5 порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України (а.с.49-50).

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 12.08.2022 у кримінальному провадженні №137/708/22, яка набрала законної сили 19.08.2022, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України закрито в зв`язку з примиренням із потерпілим (а.с.51-52).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (а.с.61).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «ГАЗ-3302» д.н.з. НОМЕР_3 належить ТОВ «Бонус У» (а.с.55).

Згідно з умовами Полісу №АТ/1165020 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 10.01.2022, з терміном дії з 02.02.2022 по 01.02.2023 автомобіль марки «ГАЗ-3302», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ТОВ «Бонус У», застрахований та сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну, складає 130 000 гривень, за шкоду заподіяну здоров`ю складає 260 000 гривень, франшиза - 1500 гривень (а.с.57).

Відповідно до Договору добровільного комплексного страхування транспортних засобів FA-00189494 «Повний автозахист», виданого АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 10.01.2022, яке є доповненням до Полісу №АТ/1165020 додатково застрахований автомобіль марки «ГАЗ-3302» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ТОВ «Бонус У» та страхова сума «Автоцивілка плюс» (з додатковим асистансом) складає 50 000 гривень +1 000 000 гривень (а.с.58).

Вказані обставини в повній мірі не заперечувалися, а отже визнавалися, відповідачами, зокрема, наявність вини ОСОБА_2 в скоєнні ДТП і розмір ліміту відповідальності.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на його користь завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі 666 947,39 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV).

У ч. 1 ст. 6 Закону № 1961-IV зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пункт 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком експерта №СЕ-19/102-22/7796-АВ від 27.06.2022 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , є більшою ринкової вартості автомобіля на час пошкодження.

У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, тобто відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а відтак транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Відповідно до пункту 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, розмір страхового відшкодування фактично залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні, що було залишено судом першої інстанції поза увагою.

У судовому засіданні при перегляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль знаходиться на парковці, він має намір здійснити його ремонт, в подальшому користуватися ним та категорично заперечив щодо визнання автомобіля фізично знищеним.

А відтак, за встановлених у даній справі обставин, ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Наявним в матеріалах справи висновком експерта №СЕ-19/102-22/7796-АВ від 27.06.2022 встановлено, що вартість автомобіля на час його пошкодження (до ДТП) становить 302 206,20 грн. Вказаним висновком вартість автомобіля після ДТП не визначена.

До відзиву на позовну заяву АТ «СК «ТАС» (приватне) було надано звіт №30-R/11/66 про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , від 02.05.2022, яким встановлено, що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу, тобто після ДТП, становить 104 022,10 грн (а.с.82-84).

Вказаний звіт, який складений оцінювачем ОСОБА_6 на замовлення АТ «СГ «ТАС» (приватне) колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Національному стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440; Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

У розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконаний оцінювачем звіт є належним доказом у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, відзив на позов та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що відповідачем визнавалися ринкова ціна транспортного засобу до ДТП, про яку вказує позивач, та вартість відновлювального ремонту. У свою чергу, позивачем визнавалася вартість транспортного засобу після ДТП, яка зафіксована у згаданому звіті.

Оскільки ОСОБА_1 не визнає автомобіль фізично знищеним, то розмір матеріальної шкоди становить 198 184,10 грн (302 206,20 грн 104 022,10 грн).

У п.12.2 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що франшиза не застосовується при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих.

Отже, з АТ «СК «ТАС» (приватне) на користь позивача підлягає стягненню 196 684,10 грн (198 184,10 грн 1 500 грн франшиза).

Однак, позиція апелянта з приводу поділу розміру шкоди між ним та страховиком іншого учасника ДТП - водія автомобіля «Nissan Qashqai», сукупними діями яких заподіяно шкоду, в рівних частинах є хибною.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що в розумінні положень ч.2 ст.1188 ЦК України та п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода в рівних частинах має бути стягнута як з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне), так і з страховика автомобіля «Nissan Qashqai», оскільки шкоду належному позивачу автомобілю було завдано також і внаслідок його дій.

Частиною першою статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України).

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (пункт 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV).

По-перше, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч.2 ст.1188 ЦК України, адже припис частини другої вказаної статті застосовується за умови, що відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки та потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці) транспортних засобів.

За змістом частини другої статті 1188 ЦК України, іншою особою, якій унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки власники (володільці), наприклад, транспортних засобів спільно завдали шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу, від зіткнення із яким іншого транспортного засобу завдано шкоди. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування, а сам був пасажиром.

По друге, припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі).

Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/10393-ІТ від 21.07.2022, в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Nissan Qashgai» ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.43-48).

Автомобіль «Nissan Qashqai», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 хоч і став учасником ДТП, але поведінка останнього, як встановлено, не була протиправною.

Тому, не можна вважати, що він спільно з водієм автомобіля «ГАЗ-3302», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 завдав позивачу шкоду. Підстава для його відповідальності зі страхувальником перед позивачем відсутня.

Таким чином, з АТ «СК «ТАС» (приватне) на користь позивача підлягає стягненню шкода без поділу розміру заподіяної шкоди з страховиком іншого учасника ДТП, в діях якого не встановлено жодних порушень.

В апеляційній скарзі АТ «СК «ТАС» (приватне) також зазначає, що справа всупереч ч. 2 ст. 27 ЦПК України була розглянута Літинським районним судом Вінницької області з порушенням правил підсудності, оскільки позов повинен був бути поданий за місцезнаходженням страхової компанії.

За загальним правилом частини другої статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Положення статті 28 ЦПК України передбачають правила альтернативної підсудності за вибором позивача.

У даному випадку ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України - позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Частиною 16 статті 28 ЦПК України визначено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Тобто, законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватися при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.

Позивач правомірно пред`явив свій позов за місцем заподіяння шкоди, скориставшись правом альтернативної підсудності, а тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про подання апеляційної скарги неповноважним представником не відповідають дійсності, оскільки ч. 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Апеляційну скаргу від імені АТ «СК «ТАС» (приватне) підписано представником по довіреності Кудрявським С.М.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя вказаної статті).

У пунктах 18, 20, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Інакше кажучи, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (стаття 60 ЦПК України, ). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України. Тому неприйнятним є аргумент підписанта про те, що для самопредставництва юридичної особи достатньо виданої нею на ім`я одного з працівників довіреності.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

До апеляційної скарги додано копію довіреності АТ «СК «ТАС» (приватне) №ГО-22/24 від 24.11.2022, якою Кудрявського С.М., начальника Управління претензійно-позовної роботи АТ «СК «ТАС», уповноважено представляти інтереси та вчиняти від імені страхової компанії дій, в тому числі в судах всіх інстанції та спеціалізацій з усіма правами, наданими законом. Для виконання представницьких функцій Кудрявському С.М. надається право, зокрема, подавати і підписувати від імені АТ «СК «ТАС» (приватне) апеляційні скарги, заяви та інші документи.

На підтвердження можливості ОСОБА_7 діяти у Вінницькому апеляційному суді від імені АТ «СК «ТАС» (приватне), в тому числі і подавати та підписувати апеляційну скаргу, за правилами самопредставництва надано копію посадової інструкції начальника Управління претензійно-позовної роботи АТ «СК «ТАС» (приватне), затверджену начальником Управління організаційно-кадрової роботи 01.02.2018. У посадовій інструкції вказано, що начальник Управління здійснює: підготовку скарг; захист інтересів Товариства при розгляді майнових, переддоговірних та інших спорів в господарському та інших судах; представництво інтересів Товариства перед органами суду (пункти 2.2, 2.3, 2.9).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що повноваження представника АТ «СК «ТАС» (приватне) Кудрявського С.М., який підписав від імені товариства та подав апеляційну скаргу, підтверджені належними документами.

Слушними є доводи апелянта з приводу того, що при зверненні до суду із даним позовом позивач не був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_2 та ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 12 серпня 2022 року у справі №137/708/22, якою закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_1 не визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, тому дія п. 6 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у даному випадку на нього не розповсюджується.

Однак, це не може бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позову з цих підстав.

У зв`язку із порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову. В частині стягнення моральної шкоди рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим скасуванням рішення суду, підлягає зміні розподіл судових витрат за вимогою позову про стягнення з АТ «СК «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

У частинах першій, другій статті 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовна вимога ОСОБА_1 до АТ «СК «ТАС» (приватне) задоволена частково (на 29,4%), з АТ «СК «ТАС» на користь держави (враховуючи відсутність сплати ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви) підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті за подання позовної, в сумі 1 966,85 грн, а також на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2 747,92 грн, пропорційно розміру задоволених позивних вимог.

Оскільки апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 82,7%) з нього на користь АТ «СК «ТАС» (приватне) підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7 053,94 грн, пропорційно розміру задоволених вимог від суми, яка підлягала сплаті за подання апеляційної скарги 8 528,93 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов за цією вимогою задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (ідентифікаційний код 30115243) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньої-транспортної пригоди, в розмірі 196 684 (сто дев`яносто шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 10 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 966 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість) гривень 84 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (ідентифікаційний код 30115243) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 2 747 (дві тисячі сімсот сорок сім) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (ідентифікаційний код 30115243) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7 053 (сім тисяч п`ятдесят три) гривні 94 копійки.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко