КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/467/2023
справа № 754/7445/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Невідомої Т.О.

За участі секретаря Моторіної В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційнини скаргами представника Дочірного підприємства «Мессер Україна» Пелих Людмили Дмитрівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року постановлене суддею Зотько А.Т. у цивільній справі за позовом Дочірнього підприємства «Мессер Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року представник позивача Дочірнього підприємства «Мессер Україна» Пелих Людмила Дмитрівна звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила стягнути матеріальну шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов`язків.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач під особистий підпис отримав від позивача основні засоби(Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (інвентарний номер 576, вартість 8 500,00 грн.), Ноутбук Acer Swift З SF314-54 (програмне забезпечення ) (інвентарний номер 596, вартість 23 009,17 грн.), Смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (інвентарний номер 102033, вартість 3 750,00 грн.) для виконання своїх службових обов`язків (Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 17.04.2019р., Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 02.02.2019р.). Відповідно до Наказу 46/2 від 29.05.2020р. була проведена 29.05.2020 позачергова вибіркова інвентаризація основних засобів та інших матеріальних цінностей, які знаходяться у використанні директора комерційного ОСОБА_1 , вибіркова інвентаризація основних засобів та інших матеріальних цінностей проводилась за адресою: м.Київ, вул. Преображенська 23, офіс 56-57; АДРЕСА_1 . Згідно інвентаризаційного опису від 29.05.2020р. та протоколу інвентаризаційної комісії від 29.05.2020р. була виявлена нестача на суму 35 259,17 грн., а саме: Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (інвентарний номер 576, вартість 8 500,00 грн.), Ноутбук Acer Swift З SF314-54 (програмне забезпечення ) (інвентарний номер 596, вартість 23 009,17 грн.), Смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (інвентарний номер 102033, вартість 3 750,00 грн.). 29.05.2020 позивачем на адресу відповідача був направлений цінний лист з доставкою кур`єром з повідомленням про вручення поштового відправлення та описом, з пропозицією у зв`язку зі звільненням з посади (Директор комерційний) 29.05.2020р., повернути Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (один), Ноутбук Acer Swift 3 SF314-54 (один), Смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (один), які були надані позивачу у користування відповідно до діючого законодавства та необхідністю підписати Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № МУ0000010/1 від 29.05.2020р., Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № МУ0000010/2 від 29.05.2020р., Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № МУ0000010/3 від 29.05.2020р. до 30 червня 2020 року. Враховуючи той факт, що відповідачем матеріальні цінності позивачу повернуті не були, вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року позов Дочірнього підприємства «Мессер Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року заяву представника відповідача - адвоката Бекірова С.Н. про відшкодування судових витрат задоволено частково.

Стягнено з Дочірнього підприємства «Мессер Україна» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 9 250 грн.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду, 23.06.2022 року представник позивача звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду та додаткове рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, зокрема вказує, що відповідно до п. 6 Наказу №46/2 від 29.05.2020 позивач мав право провести позачергову вибіркову інвентаризацію основних засобів та інших матеріальних цінностей без відповідача.(том 1 а.с. 37)

Також вказує, що ОСОБА_1 відмовився ознайомитись та засвідчити факт ознайомлення з наказом №1/3 від 19.03.2020 року , тому помічник керівника підприємства прочитала цей наказ у голос при присутності свідків та відповідача.

Щодо програмного забезпечення, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не зміг би виконувати свої обов`язки без доступу до програми 1С, а доступ до цієї програми був встановлений тільки на службовому ноутбуці.

На обґрунтування апеляційної скарги на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року, зазначає, що рішення є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а саме, суд першої інстанції не звернув увагу, що адвокатський запит Бекірова С.Н. від 16.06 2020 року був зроблений до підписання договору про надання правничої допомоги, також в акті не зазначені всі послуги, за які представник відповідача просив стягнути судові витрати.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтримала свої апеляційні скарги та просила їх задовольнити з підстав, що викладені в них.

Представник відповідача просив апеляційні карги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановлених рішень, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, а саме зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди, наявності заподіяної йому шкоди, вини в діях відповідача у зникненні вказаних основних засобів, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи , з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно наказу ТОВ «Елме «Мессер Україна» № 36-к від 02.10.2018р., відповідача прийнято на роботу до TОB «Елме «Мессер Україна» на посаду директор комерційний.

Згідно з Наказом ТОВ «Елме «Мессер Україна» № 18-к від 28.02.2019р., відповідач звільнений за переведенням до ДП «Мессер Україна».

Відповідно до Наказу ДП «Мессер Україна» про прийняття на роботу № 10-к від 28.02.2019р., відповідач прийнятий на посаду Директора комерційного з 01.03.2019р. за переводом з ТОВ «Елме «Мессер Україна».

Відповідно до Наказу ДП «Мессер Україна» № 25-К від 29.05.2020р., відповідач був звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин - 29.05.2020р..

Відповідно до п. 4.1.12 Трудового договору від 01.03.2019, відповідач зобов`язаний нести матеріальну відповідальність у порядку передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01.11.2019р. визначена адреса робочого місця відповідача: м. Київ, вул. Преображенська , 23, офіс 56-57.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 01.02.2020р. визначена адреса робочого місця Відповідача: м. Дніпро, вул. Винокурова, 22К.

Згідно заяви Відповідача від 19.03.2020р., робоче місце відповідача з 19.03.2020р. по 29.05.2020р. визначено: АДРЕСА_2

Відповідно до Нотаріального передавального акту від 26.04.2019р., смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (інвентарний номер 10203, залишкова вартість 3 750,00 грн.) був переданий правонаступнику ТОВ «Елме Мессер Україна» ДП «Мессер Україна».

Відповідач під особистий підпис отримав від позивача основні засоби(Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (інвентарний номер 576, вартість 8 500,00 грн.) ( а.с.36), Ноутбук Acer Swift З SF314-54 (програмне забезпечення ) (інвентарний номер 596, вартість 23 009,17 грн.) ( а.с.35), смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (інвентарний номер 102033, вартість 3 750,00 грн -розписка ( а.с.28 том 1).

Відповідно до Наказу 46/2 від 29.05.2020р. була проведена 29.05.2020р. позачергова вибіркова інвентаризація основних засобів та інших матеріальних цінностей, які знаходяться у використанні директора комерційного ОСОБА_1 , вибіркова інвентаризація основних засобів та інших матеріальних цінностей проводилась за адресою: м. Київ, вул. Преображенська 23, офіс 56-57; АДРЕСА_1 .

Відповідно до інвентаризаційного опису від 29.05.2020р. та протоколу інвентаризаційної комісії від 29.05.2020р. була виявлена нестача на суму 35 259,17 гри., а саме: Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (інвентарний номер 576, вартість 8 500,00 гри.); Ноутбук Acer Swift З SF314-54 (інвентарний номер 596, вартість 23 009,17 гри.); Смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (інвентарний номер 10203Э, вартість 3 750,00 грн.).

29.05.2020р. позивачем на адресу відповідача був направлений цінний лист з доставкою кур`єром з повідомленням про вручення поштового відправлення та описом, з пропозицією у зв`язку зі звільненням з посади (Директор комерційний) 29.05.2020р., повернути Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (один), Ноутбук Acer Swift 3 SF314-54 (один), Смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (один), які були надані відповідачу у користування відповідно до діючого законодавства та необхідністю підписати Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № МУ0000010/1 від 29.05.2020р., Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №МУ0000010/2 від 29.05.2020р., Акт приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № МУ0000010/3 від 29.05.2020р. до 30 червня 2020р..

Спір між сторонами виник з приводу стягнення з відповідача завданої шкоди, у вигляді неповернутих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 35 259,17 грн..

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування .

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у трудових стосунках.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст. 130 КЗпП України.

Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей.

Відповідно до ст.. 134 ч.1п.2 КЗпП України Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Термін «під звіт`означає, що працівники повинні повністю звітувати перед власником або уповноваженим ним органом за одержані цінності, тобто подати документи про здачу одержаних цінностей, використання їх на виробництві за розпорядженням певних службових осіб тощо. Працівник, який одержав матеріальні цінності і не звітував про них, у разі їх відсутності несе повну матеріальну відповідальність незалежно від виду майна і мети його використання.

Працівник, якому видали під звіт матеріальні цінності, не повинен відноситись до категорії тих, з ким можуть укладатись договори про повну матеріальну відповідальність. Майно та інші цінності за разовими документами можуть отримувати працівники, для яких обслуговування матеріальних цінностей не є основною трудовою функцією. Але оскільки за передані йому матеріальні цінності на нього може бути покладена повна матеріальна відповідальність, власник або уповноважений ним орган може видати разове доручення працівнику лише за його згодою. Відмова працівника від одержання під звіт цінностей за разовим дорученням не є дисциплінарним проступком.

Відповідач міг відмовитись від отримання матеріальних цінностей, , однак ОСОБА_1 за своєю згодою за актами приймання -передачі отримав монітор, смартфон та ноутбук , тому суд вважає обґрунтованими посилання позивача про те, що дані товарно-матеріальні цінності перебували в підзвіті у відповідача .

Колегія суддів вважає, що позивач надав суду докази передачі відповідачу у підзвітність матеріальних цінностей , а саме ноутбуку, смартфону та монітору за разовим документом та довів балансову вартість вказаних матеріальних цінностей, яка була зазначена в Актах приймання-передачі.

Відповідач не надав суду належних та достовірних доказів повернення матеріальних цінностей балансоутримувачу при звільненні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оскільки відповідачем отримано від позивача матеріальні цінності за Актами приймання-передачі, а саме : Монітор 32 LCD Acer ED322QWMIDX (інвентарний номер 576, вартість 8 500,00 грн. та Ноутбук Acer Swift З SF314-54 (програмне забезпечення ) інвентарний номер 596, вартість 23 009,17 грн. , смартфон iPhone Apple SE 32Gb gray (інвентарний номер 102033, вартість 3 750,00 грн і не повернуто їх позивачу, то з відповідача підлягає стягненню 35 259,17 гривень як розмір завданої матеріальної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів не приймає до уваги пояснення свідка про те, що відповідач при звільненні залишив матеріальні цінності в кабінеті і монітором користувався інший працівник, оскільки обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тобто відповідач був зобов`язаний при звільненні передати за актами передачі матеріальні цінності, які були йому передані у підзвітність.

У разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам. ( ст. 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Враховуючи вищевказане, колегія суду приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги на Додаткове рішення суду та вважає, що Додаткове рішення підлягає скасуванню, оскільки судом скасовано основне рішення та постановлено нове.

Представник позивача просила стягнути судові витрати, які полягають у витратах понесених стороною за надання правової допомоги у розмірі 10 000 гривень за участь у суді апеляційної інстанції .

Представник відповідача просив зменшити розмір судових витрат, посилаючись на те, що зазначені позивачем витрати є неспівмірними із позовними вимогами та не відповідають складності справи.

Проаналізувавши викладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат з урахуванням ціни позовних вимог та складності справи.

Як зазначено Великою Палатою ВС у Постанові по справі N 755/9215/15-ц від 9.02.2020 року та Великою Палатою ВС у Постанові від 02.06.2020 року у справі N 4507/18, при визначенні суми відшкодування суд мас виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 3912/18 (провадження N 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункт 34-36), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням обставин справи , розумності понесених витрат, задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 10 000 гривень, оскільки вважає, що такі витрати зі сторони позивача були розумними та обґрунтованими.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги представника Дочірного підприємства «Мессер Україна» Пелих Людмили Дмитрівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року та на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Мессер Україна» 35 259,17 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень витрат за надання правової допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 січня 2023 року.

Суддя - доповідач:

Судді: