Справа № 278/1124/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.2022 року до Житомирського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просила суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2005 року по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 ;

- змінити черговість у спадкуванні прав та обов`язків після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визнання за позивачем права на спадкування за законом, як спадкоємиці другої черги.

Позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років помер ОСОБА_5 , з яким вона проживала з 2005 року однією сім`єю до його смерті та вели сумісне господарство у АДРЕСА_1 майже 16 років. Вказала, що ОСОБА_5 мав групу інвалідності і потребував стороннього догляду та постійного лікування. Зазначила, що їхне спільне проживання було пов`язане спільним побутом, мали спільні права та обов`язки щодо утримання житла, піклувалися один про одного та надавали взаємну допомогу.

Оскільки ОСОБА_5 мав групу інвалідності, періодично лікувався, позивач купувала йому ліки та піклувалась про нього, коли останній перебував на лікуванні.

Під час їх спільного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_5 піклувався про її доньку від іншого шлюбу до її повноліття. Крім цього, за перод спільного проживання нею були проведені ремонтні роботи по облаштуванню будинку та прибудинкової території за зазначеною адресою; разом обробляли їх городи; разом були придбано побутову техніку, комп`ютер, городній інвентар та п`ять автомобілів.

Зазначила, що відповідачки є рідними сестрами покійного ОСОБА_5 , які за життя дуже рідко навідували свого брата та спілкувалися з ним; поховання останнього було здійснено виключно за її рахунок, сестри в цьому не допомагали.

Встановлення данного факту у суді їй необхідно для вступу у спадщину після померлого ОСОБА_5 та отримання частки в спадщині після нього, оскільки вона вважає, що може претендувати на спадкоємця другої черги у відпровідності до ст. 1259 ЦК України, відтак просить суд змінити черговість в одержанні права на спадкування.

На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 28 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального провадження.

17.08.202022 року від представника відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - адвоката Біленького В. В. надійшли відзиви на позовну заяву (а.с. 53-54, 57-59, 62-63), у яких останній просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

Відповідачі просять відмовити в задоволенні позову, у зв`язку з тим, що застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, вимагає доведення саме позивачем факту опікування, матеріального забезпечення протягом тривалого часу спадкодавця ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у віці 68 років, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою тривалою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того зазначено, що за життя ОСОБА_5 ніколи не ставилось під сумнів питання щодо дієздатності, оскільки він був фізично здоровим; каліцтва, тяжкої хвороби він не мав, помер раптово внаслідок похилого віку. Він не був лежачим хворим або у безпорадному стані, завжди працював, керував автомобілем, допомагав родичам і друзям. В матеріалах справи відсутні докази про те, що померлий за життя перебував на обліку в медичних установах. Він отримував пенсію, працював, а тому не був у скрутному матеріальному становищі.

У відзивах також наголошено на тому, що наявність у справі медичних документів не свідчить про те, що померлий страждав тяжкою хворобою, перебував у безпорадному стані, не міг себе самостійно обслуговувати. Такий висновок потребує спеціальних знань в медицині, однак належних і допустимих доказів такого характеру позивач, яка мала для цього процесуальну можливість, всупереч свого обов`язку доведення підстав заявленого позову, до суду не надала.

Відповідачі вважають, що позивачем не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкодавцями другої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у ст. 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування.

До відзиву, поданого представником відповідача ОСОБА_4 , додано копію довідки старости Коднянського старостинського округу Станишівської сільської ради Житомрського району Житомирської області від 02.05.2022 року за №208 (а.с. 60), де зазначено, що згідно запису в погосподарській книзі №19 Станишівської сільської ради за 2016-2023 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 дійсно рахується за померлим ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , склад його сім`ї одна особа.

У судовому засіданні 18 квітня 2023 року позивачка та її представник - адвокат Божок Л.В. не з`явились. Останньою того ж дня засабами електронного зв`язку подано клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття свідка сторони позивача, оскільки остання перебуває за кордоном, та хворобу самої позивачки (а.с. 134-135). Доказів вказаних фактів, через які зазначені особи не мають можливості з`явитись у судове засідання, до суду не надано.

Відповідачі та їх предтавник категорично заперечували щодо відкладення розгляду справи; адвокатом наголошено, що такі зловживання процесуальними правами стороною позивача відбуваються не вперше. Зазначів, що судом декілька разів відкладався розгляд справи у судових засіданнях саме з причин неявки позивача та її представника, які також не підтверджувались належними доказами.

Судом було відмовлено у вказаному клопотанні щодо відкладення розгляду справи, оскільки не надано доказів неможливості прибуття сторони та її представника у судове засідання. Крім того, саме через сторону позивача судовий розгляд справи неодноразово відкладався. Слід також зазначити, що стороною позивача не було вчергове забезпечено явку свідка ОСОБА_6 , хоча забезпечення такої явки було покладно судом саме на позивача (а.с. 107, 130). До того ж судом було задоволено клопотання позивача щодо заміни осіб свідків, оскільки особи, яких судом було вирішено допитати в якості свідків за клопотанням позивача, не змогли з`явитись у судові засідання під час розгляду справи.

У судових засіданнях, які відбулись раніше, позовні вимоги і позивач, і її представник підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Позивач повідомила суду, що з померлим ОСОБА_5 вони проживали однією сім`єю з 2005 року у його будинку в АДРЕСА_1 . Разом вели спільне господарство, виховували її доньку від іншого шлюбу; оскільки бюджет у них був спільним, разом провели до газ до будинку, перекрили дах, встановили забор та вікна. У ОСОБА_7 була хвороба підшлункової залози, через що він періодично лікувався, а вона здійснювала догляд за ним. Сестри періодично також давли кошти на лікування брата. Похорон останнього було організовано за її кошт, сестри дали лише тисячу грн. Останні два роки життя ОСОБА_5 почував себе дуже погано, віддтак вона здійснювала догляд за ним.

Відповідачі та їх представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Безпосередньо відповідачі вказали, що померлий ОСОБА_5 дійсно був їх рідним братом, мав 3 групу інвалідності, однак до самої смерті сам себе обслуговував та не потребував сторонньої допомоги, а тим більш не знаходився у безпорадному стані. Був пенсіонером, додатково заробляв собі на життя надаючи послуги з перевезення. Брат дійсно потребував хірургічного втручання по хворобі, однак операцію за життя не зробив; вони як сестри, періодично надавали йому кошти на лікування. Факт сумісного проживання позивачки з братом заперечили; вказали, що дійсно останню декілька разів бачили в будинку брата та за сумісними святкуваннями свят, однак однією сім`єю як чоловік та жінка вони не проживали, сумісного бюжету в них не було.

Допитані у судових засіданнях в якості свідків показали наступне.

Так, свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою у с. Кодня, показала, що майже 20 років позивач та померлий ОСОБА_5 проживали однією сім`єю. Позивач доглядала та лікувала померлого; у них було спільне господарство - корова. Зазначила, що ОСОБА_5 не був лежачим хворим. Також повідомила, що позивач зверталась до фінансової установи за кредитом на дікування останнього; завжди їх знала як одну родину. Поховання померлого було здійснено силами та коштами позивача. Свідок ОСОБА_9 , яка вказала, що відповідачки по справі є її тітками, а померлий ОСОБА_5 доводився за його життя їй дядьком. Суду повідомила, що живуть по сусідству з нині померлим ОСОБА_5 . ОСОБА_10 дійсно приходила до хати дядька, бо вона її там заставала; також приходила до дядька на свята та дні народження, які святкувались, однак позивач з померлим не проживали як одна сім`я. Дядько за життя займався "підвозом". Почував себе добре, ніколи не потребував догляду за собою. Підтвердила, що тітки періодично відвідували за життя свого брата - її дядяка ОСОБА_5 .

Згідно наданих у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_11 , який є сином відповідача ОСОБА_12 та племінником померлого, дядько завжди був у добрій фізичній формі і ніколи не перебував у безпорадному стані. Про групу інвалідності йому особисто нічого відомо не було. Останні роки життя займався перевезеннями, у нього було де-кілька авто; вони іноді сумісно надавали послуги з перевезення. Підтвердив, що позивача один раз бачив у дядька вдома, і вони не проживала разом з останнім однією сім`єю. Зазначив, що фінансові кошти у дядька були, оскільки займався підвозом. Похованням останнього займалися сестри дядька, в тому числі й матір, яка позичала у нього з цією метою кошти.

Свідок ОСОБА_13 , яка є знайомою позивачки та однокласницею відповідача ОСОБА_4 , суду надала наступні свідчення. Так, з ОСОБА_14 позивач проживала ще з 2002 року; бачила їх разом декілька разів на базарі. Періодично бувала у них у гостях у будинку ОСОБА_15 ; було сумісне господарство, яке доглядали. Була свідком того, що до дочки ОСОБА_16 від іншого шлюбу ОСОБА_17 завжди ставився як до рідної дитини, як батько. Також повідомила, що у 2020 році сталася ДТП за участю померлого, шкоду потерпілому відшкодувала ОСОБА_18 . Також підвердила, що за рахунок позивача було проведено певні ремонтні роботи у будинку ОСОБА_19 . Крім того, їй також відомо, що ОСОБА_18 брала кредит на лікування ОСОБА_15 і свідок особисто давала в борг позивачу на лікування ОСОБА_20 невелику суму коштів. Останній раз бачила ОСОБА_15 напередодні смерті: він не був у безпорадному стані, але йому було важко через біль у ногах. ОСОБА_15 керував авто до дня смерті. Похованням ОСОБА_5 займалася ОСОБА_18 та її донька, за їх рахунок. Підтвердила, що на похованні були присутні всі відповідачки. На фото, які знаходяться у матеріалах справи, впізнала ОСОБА_5 , ОСОБА_18 та її доньку.

Суд, заслухавши сторін та їх предстаників, покази свідків, явку яких забезпечили сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Від встановлення даного юридичного факту має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормами ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Фактичні обставини справи

Позивачка у своєму позові просить встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , в період з 2005 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у зв`язку з цим змінити черговість у спадкуванні прав та обов`язків після смерті останнього.

На підтвердження даного факту позивачка надала копію довідки старости Коднянського старостинського округу Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирскьої області від 09.11.2021 року №1107 (а.с. 5), у відповідності до якої гр. ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з ним постійно, без реєстрації, за а дресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, перебували у громадянському шлюбу на протязі 20 років.

У відповідності до копії посвідчення № НОМЕР_3 (а.с. 7) ОСОБА_5 був пенсіонером; пенсія призначена по 3 групі інвалідності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11.11.2021 року.

На підтвердження понесення витрат на поховання ОСОБА_17 позивачкою надано копію рахунка офіціанта від 07.11.2021 року на суму 4500,00 грн (а.с. 14).

Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради (а.с. 6), станом на 11.06.2007 року будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності таким особам: ОСОБА_21 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина щодо його майна, що вбачається з інформації з витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи №27/2022 у приватного нотаріуса Кулініч Н. А. (а.с.12).

З довідки виданої 23.05.2022 р. №79/02-14 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Житомирської області Кулініч Н. А. (а.с 13) вбачається наступне. 07 квітня 2022 року заведено спадкову справу №27/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 . Згідно зі спадковою справою заяви про прйняття спадщини подано: ОСОБА_1 , сестрами померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Доводи позивача на підтвердження факту проживання її з ОСОБА_5 в період з 2005 року по 11 листопада 2021 року спростовуються поясненнями допитаних у судових засіданнях свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , та вище дослідженими в матеріалах справи доказами.

Подані суду фотокартки (а.с. 9-11) та покази свідків щодо спільного проводження часу, святкування подій не підтверджують факту ведення спільного господарства протягом заявленого позивачем періоду, виникнення усталених відносин, притаманних саме подружжю, як і не є беззаперечним доказом укладання договору поруки з боку ОСОБА_5 (а.с.90) по кредитним зобов`язанням позивача (а.с. 91-92).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 11.03.2019 р. по справі № 369/4364/16-ц.

Надані позивачем договір №2949 про надання послуг з газопостачання від 10.12.2004 р. (а.с. 30-85) та копія витягу з газифікації 17 житлових будинків в с. Кодня; газифікація житлового будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 (пояснювальна записка. Технічні умови. Креслення. 07.082.04) (а.с. 86-87) свідчать про укладання таких від імені (на ім`я) померлого, а не на ім`я позивача, що не може підтверджувати факт сумісного проживання останньої з померлим, як і не може бути беззаперечним доказом такого факту копія рахунку від 06.08.2018 року про оплату заміни деталей (ремонту) на невідомий автотранспортний засіб (а.с. 88).

Зміст поданих позивачем доказів щодо встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 у період з 2005 р. по дату смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 не є такими, що у своїй сукупності визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У зв`язку з вищенаведеним, не підлягає задоволенню вимога позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в період з 2005 року по листопад 2021 року.

Суд також вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зміну черговості у спадкуванні прав та обов`язків після смерті ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визнання за позивачем права на спадкування за законом, як спадкоємиці другої черги після смерті останнього, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 ніколи не був у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво.

Наявність третьої групи інвалідності у ОСОБА_5 , яка не підтверджена належним доказом - відповідною довідкою МСЕК, однак суд враховує, що ніким із учасників процесу не був спростований даний факт, не дає підстави вважать про безпорадний стан останнього.

Крім того, жодний із свідків не підтвердив наявність перебування померлого у такому стані, як не підтвердив необхідність стороннього догляду за ним.

Як зазначає у своїх численних постановах Верховний Суд, та з аналізу вимог ст. 1259 ЦПК України, у справах данної категорії зміна черговості у спадкуванні спадкоємцями за законом права на спадкування має місце лише тоді, коли є сукупність наступних юридичних факторів, вставлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги і в цій частині.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина першастатті 76 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкоємцями права на спадкування за законом.

Суд, керуючись статтями 3, 21 СК України, статтями 1216-1218, 1223, 1258, 1261, 1259, 1264 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік