Номер провадження: 22-ц/813/4363/23
Справа № 522/910/22
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач):Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря: Кузьміч Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та звільнення самовільно зайнятого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що за договором купівлі-продажу № 4-3679 від 12.10.1982 йому належить 29/100 домоволодіння з надвірними спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 під літ. «А» та складається в цілому з семи кам`яних житлових будівель під літерами: «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», загальною площею 204,2 кв.м., восьми сараїв під літерами: «З», «И», «Н», «Т», «С», «М», «П», «Л», вбиральнею під літерою «Р», воріт та забору № І-5, мощеній І-ІІ, розташований на земельній ділянці загальною площею 1,022 кв.м. Згідно відомостей Технічного паспорту на житловий будинок (домоволодіння) від 14.10.1980 також він є власником двох сараїв під літерами «С», загальною площею 12 кв.м., та «П», загальною площею 43 кв.м. Разом з тим, сусід - ОСОБА_2 самовільно зайняв належне позивачу на праві приватної власності майно, переобладнав зазначені сараї під житлові приміщення та проживає там.

Враховуючи те, що відповідач відмовився звільнити належне позивачу майно, ОСОБА_1 просив суд відповідно до положень ст. 391 ЦК України усунути перешкоди у користуванні його приватною власністю, а саме: сараєм під літ. «С», загальною площею 12 кв.м., та сараєм під літ. «П», загальною площею 43 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 звільнити самовільно зайняті ним приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення та задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що відповідач самостійно відмовляється звільнити зайняті ним приміщення сараїв позивача, а отже суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував всі обставини по справі та зробив хибні висновки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Рибалко А.В., який діє від імені ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що документального підтвердження належності позивачу зазначених вище сараїв , - немає, як і немає підтвердження звернення до міськради та інспекції по архітектурі щодо самовільного переобладнання приміщень під жиле, оскільки позивач до таких інстанцій не звертався. Позивач звертався усно до дільничого поліцейського, той рекомендував звернутись до суду, документального підтвердження цього немає. Дані відповідача зазначені у позові зі слів ОСОБА_1 , у якого немає всіх відомостей про вказану особу, ніби це син одного із співвласників домоволодіння за адресою позивача, порядок користування сараями офіційно між співвласниками не встановлювався. За таких обставин представник не заявляв клопотань про витребування доказів. Адвокат пояснив, що уповноважений представляти інтереси позивача тільки в суді та просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення (квартири чи будинку) вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 20.20.1982 року є власником 29/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 та складається в цілому з семи кам`яних житлових будівель під літерами: «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», загальною площею 204,2 кв.м., восьми сараїв під літерами: «З», «И», «Н», «Т», «С», «М», «П», «Л», вбиральнею під літерою «Р», воріт та забору № І-5, мощеній І-ІІ, розташованих на земельній ділянці площею 1,022 кв.м. (а.с.8 - 11).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником сараїв під літ. «С» та «П», а також, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу, як власнику, перешкоди у користуванні належним останньому нежитловими приміщеннями, переобладнання приміщень або інших доказів самовільного зайняття, матеріали справи не містять, не надано їх і в ході апеляційного розгляду.

Згідно положень ст.ст.4,12 ЦПК України кожна особа має право звернутися за захистом свого порушеного права. Позивач має довести своє право вимоги та належність відповідача, а також порушення своїх прав останнім.

Вказані обставини позивачем не доведені, а судом не встановлені.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та звільнення самовільно зайнятих приміщень ґрунтується на матеріалах справи, відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що має на меті задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст.374,375,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.01.2023 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова