Справа № 161/5934/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/759/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що у березні 2023 року йому стало відомо про те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р. С. перебувало виконавче провадження № 57488117 з примусового виконання виконавчого напису № 49 від 20 серпня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В. С., про стягнення з нього в користь відповідача грошових коштів на загальну суму 52 450,77 грн.

Позивач також зазначав, що вказане виконавче провадження відповідно до постанови приватного виконавця від 27 січня 2021 року було завершене у зв`язку з відсутністю у нього як боржника майна, а оригінал виконавчого напису повернуто відповідачу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 20 серпня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В. С. про стягнення з нього в користь Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Фінансова компанія «Женева» заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 450,77 грн та стягнути з відповідача у його користь судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року провадження у цій справі закрито.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою про закриття провадження у справі, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про передачу цієї справи до Господарського суду міста Києва для розгляду у межах справи № 910/14892/22.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Представник позивача Кравчук О. А. подав суду заяву, в якій апеляційну скаргу позивача підтримав, просив скаргу задовольнити та провести судове засідання за відсутності позивача та його представника у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи № 161/5934/23 передати до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/14892/22 про банкрутство ТзОВ «ФК «Женева».

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

За матеріалами справи судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі № 910/14892/22 про банкрутство ТзОВ «ФК «Женева» за заявою ТзОВ «Вердикт Капітал», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника (а. с. 24-27).

22 травня 2023 року відповідач у справі, що переглядається, ТзОВ «ФК «Женева» подав до суду першої інстанції заяву, в якій просив матеріали справи № 161/5934/23 передати до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/14892/22 про банкрутство ТзОВ «ФК «Женева».

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 607/6254/15-ц звернула увагу на те, що 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським Процесуальним Кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тобто законодавець вказав, що у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ указаної категорії.

Таким чином, можна зробити висновок, що вказаний Кодекс № 2597-VIII передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 607/6254/15-ц погодилась, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Однак зауважила, що не можна погодитися з висновками судів про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу № 2597-VIII, а до цього - статтею 23 Закону № 2343-XII.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 3 статті 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому постановлене судове рішення слід скасувати, а матеріали справи № 161/5934/23 передати до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/14892/22 про банкрутство ТзОВ «ФК «Женева».

Керуючись статтями 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року у цій справі скасувати, матеріали справи № 161/5934/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/14892/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді