Справа № 359/3268/2023
Провадження № 2/359/1500/2023
21 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Івковій Д.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯНЕІР» ЛТД про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку -
11.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД на свою користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 113801 гривня 76 копійок за період з 01.11.2021 по 07.02.2023 (а.с.1-6).
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13.04.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження.
Згідно з поданою заявою позивач позов підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, отримавши позовну заяву та ухвалу суду про відкриття провадження в цивільній справі, відзиву, а також заяви про розгляд справи буз його участі, не подав.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з даними Трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , а також наказів про прийняття на роботу від 03.12.2013 №133-ос, про переведення від 06.04.2017 №42-ос та звільнення від 07.09.2021 №100-ос позивач працював в ТОВ «ЯНЕІР» та був звільнений з посади директора департаменту на земного обслуговування з займаної посади за власним бажанням (а.с.10-18).
Так, за змістом вказаного рішення суду середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто за період з вересня 2021 року по листопад 2021 року (37 днів).
Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України.
Встановлено, що на дату звільнення позивача та в період по 18.07.2022 включно вказана стаття передбачала, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
19.07.2023 набули чинності зміни до ст.117 КЗпП України, відповідно до яких, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
За загальним правилом, затвердженим ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД усіх належних позивачу при звільненні сум, роботодавець зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.11.2021 (по вказану дату вже було стягнуто середній заробіток судом) по 18.07.2022 включно (по дату набрання законної сили нової редакції ст.117 КЗпП України, якою встановлено обмеження щодо періоду, за який може бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку).
За період з 19.07.2022 по 07.02.2023 нарахований позивачем середній заробіток стягненню не підлягає, враховуючи, що станом на 19.07.2022 (на день набрання чинності змін до ст.117 КЗпП України, якими встановлення обмеження щодо періоду стягнення середнього заробітку) період затримки вже перевищив шість місяців.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1138,02 грн., який становить 1% від ціни позову, проте у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування понесених витрат слід стягнути 1073,60грн., що становить 0,4 розміри мінімального прожиткового мінімум доходів громадян (мінімальна ставка судового збору за майновим спором для фізичної особи, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»), оскільки є як судовими витратами так і прямими збитками позивача, які він був вимушений понести у зв`язку зі зверненням до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 05.07.2023.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів