Ухвала

18 січня 2023 року

м. Київ

справа № 582/178/22

провадження № 61-10595св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОМБІ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мачулою Антоніною Анатоліївною, на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2022 року у складі судді Жмурченка В. Д. та постанову Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Собини О. І., Рунова В. Ю.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОМБІ» про визнання недійсними пунктів договору про надання кредиту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2022 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просилавизнати недійсними пункти 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.7.1, 1.7.2, 1.8, 1.10, 2.1.9, 2.1.10 договору про надання кредиту № -112770 від 04 січня 2022 року, укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОМБІ» (далі - ТОВ «ФК «КОМБІ»).

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 04 січня 2022 року вона уклала договір про надання кредиту № -112770 з ТОВ «ФК «КОМБІ», за яким кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 2 000 грн строком на 14 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, нараховані відповідно до умов цього договору.

За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству індивідуальну процентну ставку у розмірі 1,84075. При цьому, базова процентна ставка становить 1,99 %. Клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити нараховані відсотки до 17 січня 2022 року шляхом перерахування відповідної суми на банківський рахунок товариства. З наступного дня після закінчення Узгодженого періоду позичальник зобов`язується щоденно сплачувати товариству проценти з розрахунку 1 456,35 грн орієнтовних процентів річних, що становить 3,99 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пункти 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.7.1, 1.7.2, 1.8, 1.10, 2.1.9, 2.1.10 кредитного договору підлягають визнанню недійсними, оскільки встановлена в договорі процентна ставка перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеною, не відповідає вимогам пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, що як наслідок свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Тому, з посиланням на відповідні положення ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» просить визнати вказані пункти договору недійсними.

Недригайлівський районний суд Сумської області рішенням від 25 серпня 2022 року позов задовольнив частково.

Визнав пункт 1.10 договору про надання кредиту № -112770 від 04 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «КОМБІ» недійсним.

В іншій частині відмовив.

Задовольняючи частково позов місцевий суд виходив з того, що встановлення сторонами умови кредитного договору в частині нарахування відсотків у розумінні частини другої статті 625 ЦК України у розмірі 3,99 % в день від суми кредиту після закінчення строку кредитного договору, є несправедливою у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно високої суми компенсації.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до відповідача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює.

Договором про надання кредиту не встановлені штрафні санкції за невиконання зобов`язань по Договору, і штрафні санкції за договором відповідачем не нараховувались, тому виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін.

Сумський апеляційний суд постановою від 18 жовтня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мачули А. А. залишив без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «КОМБІ» задовольнив. Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2022 року скасував в частині задоволення позовних вимог та прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову про визнання недійсними пунктів договору.

Компенсував ТОВ «ФК «КОМБІ» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 488,60 грн.

Постанову апеляційний суд мотивував тим, що формулювання статті 625 ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти, передбачені статтею 625 ЦК України не є штрафними санкціями.

Оскільки стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, а стаття 625 ЦК України не передбачає можливості зменшення судом її розміру, то доводи позивача про несправедливість умови кредитного договору в частині нарахування відсотків у розумінні частини другої статті 625 ЦК України є безпідставними.

Таким чином, задовольняючи позовну вимогу позивача в частині визнання пункту 1.10 кредитного договору недійсним, суд першої інстанції неправильно розтлумачив норми статті 625 ЦК України, тому в позові не було наведено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Мачули А. А. у жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року, в якій заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та рішення суду апеляційної інстанції повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог не передаючи справи на новий розгляд.

Верховний Суд ухвалою від 07 листопада 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Недригайлівського районного суду Сумської області.

Справа № 582/178/22 надійшла до Верховного Суду 22 листопада 2022 року.

Від представника ТОВ «ФК «КОМБІ» - адвоката Коротняна П. В. 19 грудня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання про закриття касаційного провадження, в якому заявник просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду та закрити касаційне провадження у справі, посилаючись на те, що справа є малозначною, тому відповідно до приписів пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та клопотання представника ТОВ «ФК «КОМБІ» - адвоката Коротняна П. В. про закриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мачули А. А. на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сумський апеляційний суд своєю постановою від 18 жовтня 2022 року справу визнано малозначною (а. с. 181-186).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить посилання на зазначені випадки, як і посилання на докази на їх підтвердження.

Доводи касаційної скарги хоча і містять посилання на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди із встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до проваджена суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Оскільки Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Мачулою А. А. у малозначній є підстави для задоволення клопотання ТОВ «ФК «КОМБІ» та закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 400 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОМБІ» про закриття касаційного провадження задовольнити.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Мачулою Антоніною Анатоліївною, на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОМБІ» про визнання недійсними пунктів договору про надання кредиту, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко А. І. Грушицький Є. В. Петров