Справа № 357/4899/23
Провадження № 2/357/1716/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення страхового відшкодування, стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені за прострочення виплати страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом в якому просить суд стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на свою користь страхове відшкодування в сумі 41 719,46 грн, пеню - 3257,55 грн, 3% річних - 195,45 грн, інфляційні втрати - 922,21 грн та судові витрати по справі.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.07.2022 року о 08 год 45 хв в м. Біла Церква Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу транспортного засобу «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті вказаної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Одразу після ДТП, було викликано поліцію, зроблено фотознімки місця ДТП, а також кожен з водіїв повідомив свого страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду. Виявилося, що відповідальність обох власників транспортних засобів застраховано в одного й того ж страховика - ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ». У відповідності до п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV), було прийнято рішення про складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), в якому водій ОСОБА_3 визнав себе винним у ДТП. Оскільки водії транспортних засобів не мали при собі бланку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), то саме поліцейські, які прибули на місце ДТП, надали бланк Європротоколу та надали допомогу у його складанні.

На виконання інструкцій страховика, в той же день (26.07.2022 року) фотозображення складеного Європротоколу, паспорту позивача, картки платника податків, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та фотозображення з місця ДТП, було відправлено на електронну адресу ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ».

02.09.2022 року, на електронну пошту позивача надійшов лист представника ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», яким повідомили, що керівництво страховика погодило виплату лише 50% суми страхового відшкодування, що за підрахунками страховика складає 13 700,00 грн., адже учасники ДТП ніби з`їхали з місця події без виклику поліції, чим порушили ПДР. Але згодом, надійшло Повідомлення за вих. № 1409-05 від 14.09.2022 року про інші підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, яким взагалі відмовили у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з тим, що в ході розслідування події страхового випадку, страховиком було встановлено, що водії транспортних засобів ніби не викликали поліцію та склали Європротокол не на місці настання ДТП.

Позивачем було замовлено дослідження з визначення матеріального збитку ТЗ у судового експерта та згідно Висновку № 53 від 04.11.2022 року вартість матеріального збитку, завданого ТЗ «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_3 в результаті ДТП, на дату оцінки складає 48 067,00 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування податку на додану вартість складових, необхідних під час ремонту - 44 219,46 грн. А тому позивач здійснила розрахунок страхового відшкодування у розмірі 41 719,46 грн. (44 219,46-2500 франшиза)

16.11.2022 року позивач направила страховику заяву про виплату страхового відшкодування, проте, у лютому 2023 року отримала Відмову у виплаті страхового відшкодування, за вих. № 1502-06 від 15.02.2023 року, і підставою такої відмови стало те, що Європротокол було складено наступного дня після скоєння ДТП.

Позивач вважає відмову страховика незаконною, та оскільки відповідач отримав заяву на виплату страхового відшкодування 17.11.2022 року, то у відповідності до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мав би сплатити страхове відшкодування не пізніше 14.02.2023 року (через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування), тобто з 15.02.2023 року розпочався період прострочення, а тому позивачем здійснено розрахунок пені станом на 12.04.2023 року в розмірі 3 257,55 грн. (відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закон України № 1961-IV,), трьох відсотків річних в сумі 195,45 грн., інфляційних втрат в розмірі 922,21 грн, згідно ст. 625 ЦК України.

16.06.2023 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, та просив стягнути нараховані суми станом на 31.05.2023 року : пеню в розмірі 6057,90грн., три відсотки річних в сумі 363,47 грн., інфляційні втрати в розмірі 1214,25 грн.

Заперечуючи позов, ТДВ «Страхова група «Оберіг» подали відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в ході розслідування події, що має ознаки страхового випадку, було з`ясовано, що водії транспортних засобів, причетні до вищевказаної ДТП, самовільно покинули місце, а також, що Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відносно вищевказаної події було складено не на місці настання ДТП і не водіями транспортних засобів, причетних до вищевказаної ДТП, а водієм транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та власником транспортного засобу «OPEL» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яка взагалі не має жодного відношення до настання ДТП, не була її учасником чи свідком і лише згодом прибула на місце настання ДТП.

Відповідач зазначає, що оформлення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відбулось з порушенням вимог Закону № 1961-IV, Правил дорожнього руху України та Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, таким чином учасники ДТП не виконали належним чином своїх обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, що призвело до неможливості встановити причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди, тож Відповідач не визнає майнові вимоги та немає правових підстав для виплати страхового відшкодування щодо вищевказаної ДТП. У зв`язку з чим 15.02.2023 р. відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 27.04.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 42).

15.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 45-52).

22.05.2023 року на електронну адресу суду надійшов відзив ТДВ «Страхова група «Оберіг» (а.с. 61-74).

23.05.2023 року на електронну адресу суду надійшло заперечення ТДВ «Страхова група «Оберіг» проти долучення доказів (а.с. 76-81).

19.06.2023 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача Микитюка Д.О. від 13.06.2023 року про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 88-89).

16.06.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Капустіна В.В. про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 92-93).

26.06.2023 року на електронну адресу суду надійшли заперечення ТДВ «Страхова група «Оберіг» проти долучення доказів (а.с. 98-103).

27.06.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи, долучено клопотання про збільшення позовних вимог.

17.07.2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про долучення до матеріалів справи CD-диску (а.с. 111-114)

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Капустін В.В. підтримав позов, суду пояснив, що після скоєння ДТП ОСОБА_2 зателефонувала своїй матері ОСОБА_1 , яка являється власником ТЗ та вона приїхала на місце ДТП, також були викликані працівники поліції. Водії повідомили свої страхові компанії щодо вказаного страхового випадку, та виявилось, що цивільно-правова відповідальність обох ТЗ застрахована в одній компанії - ТДВ «Страхова група «Оберіг». Оскільки пошкодження ТЗ були не значні, спору не було, водій «ВАЗ 2104» визнав свою вину, та було прийнято рішення про складення Європротоколу, бланк якого був наданий працівниками поліції. Позивач та водій «ВАЗ 2104» ОСОБА_3 склали Європротокол про ДТП на місці події, та поїхали у місцеве представництво страховика подати заяву на виплату страховки, узгодили усі питання щодо подачі необхідних документів в електронній формі. Представник страховика запевнив про дотримання процедури і про виплату страхового відшкодування. 26.07.2022 року позивач направила на електронну пошту страховика усі необхідні документи, проте 15.02.2023 року їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Представник відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» Микитюк Д.О. заперечив щодо задоволення позовних вимог, суду пояснив, що водій ОСОБА_2 , як водій ТЗ «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 не складала Європротокол, а займалась цим її мама ОСОБА_1 , а також зазначив, що Європротокол був складений не на місці вчинення ДТП. Також, представник відповідача повідомив, що у відмові про виплату страхового відшкодування було допущено описку стосовно того, що протокол було складено на наступний день, однак зазначив що водії покинули місце події, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокола) 26.07.2022 року о 08 годині 45 хвилин, по вулиці Сухоярській в місті Біла Церква, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який визнав себе винним у даній дорожньо-транспортній пригоді (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як водія автомобіля марки «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахованою в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР3390737, діючого станом на час скоєння ДТП (а.с.13).

Встановлено, що позивач звернулась до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» із заявою на виплату страхового відшкодування в електронній формі (а.с. 15-16).

В повідомленні ТДВ «Страхова група «Оберіг» за вих. № 1409-05 від 14.09.2022 року повідомили, що в ході розслідування події, що має ознаки страхового випадку, було з`ясовано, що водії транспортних засобів, причетних до вказаної ДТП, самовільно покинули місце події та склали Європротокол відносно вищевказаної події не на місці настання ДТП, не викликали орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, що призвело до неможливості встановити причини та обставини настання ДТП, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування відповідно до пп. 37.1.3. та 37.1. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 18-19).

15.11.2022 року ОСОБА_1 повторно звернулась до ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 31), на що отримала відмову у виплаті страхового відшкодування за вих № 1502-06 від 15.02.2023 року (а.с. 50-51).

Згідно висновку експерта № 53 від 04.11.2022 року, наданого судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 48067,00 грн., а також визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових необхідних під час ремонту, без урахування ПДВ складових - 44 219,46 грн. (а.с. 20-22)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно п. З ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/ або майну потерпілого.

За п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пункт 34.3. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає саме дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а не потерпілого, а саме: для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники; страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи.

Відповідно п. 9.1., 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого.

Згідно до примітки ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За п.33.2. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі- європротокол).

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол», що доступна за посиланням https://dtp.mtsbu.ua.

Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі втрати або використання бланку Європротоколу, новий бланк видається страховиком безоплатно на підставі письмової заяви.

Якщо водії скористались Європротоколом, то вони: - мають право залишити місце ДТП, - звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, - звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП.

При складанні Європротоколу в письмовій формі водії повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Якщо Європротокол укладався в електронному вигляді через систему «Електронний європротокол», повідомлення страховим компаніям учасників ДТП відправляються автоматично.

Інструкція щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) затверджена протоколом Президії Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) від 11.08.2011 №274/2011, погоджена начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31.08.2011 і загальнодоступна за посиланням: https://mtsbu.ua/ua/for_consumers/europrotocol/96561/

Так, в судовому засіданні встановлено, що на час настання ДТП, водії - учасники події, дійшли згоди щодо обставин, причин, умов ДТП, та вини водія автомобіля «ВАЗ 2104» ОСОБА_3 у скоєному ДТП, страхувальниками було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу) про дорожньо-транспортну пригоду.

Встановлено, що в цей самий день (26.07.2022р.) позивач направила на електронну пошту відповідача усі необхідні документи, зокрема європротокол та фотокопію, сторони спілкувалися як в телефонному режимі, так і прибули до місцевого представництва страховика у м.Біла Церква для врегулювання питань, де їх і запевнили у правильності дій.

А також є встановленим те, що ОСОБА_2 здійснювала виклик органів патрульної поліції 26.07.2023 року о 08 год 46 хв., щодо скоєння ДТП, яка мала місце в м.Біла Церква по вулиці Сухоярська, 20 . (а.с. 48).

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. З наведених підстав, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Позиція відповідача не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, не надано доказів того, що Європротокол було складено не на місці вчинення ДТП чи не в день скоєння ДТП. В судовому засідання було заслухано аудіозапис, наданий стороною відповідача, в якому зафіксовано, що водій «ВАЗ 2104» визнав свою вину, підтверджено факт виклику поліції на місце скоєння ДТП, вирішено скласти Європроткол. Із звукозапису розмови- опитування, яку проводив представник страховика з учасниками ДТП не вбачається порушень, залишення місця події без складання Європротоколу, тобто не на місці ДТП. Представник страховика ставив стверджуючі запитання, з яких вже слідувала відповідь, та які мав підтвердити співрозмовник, тим самим спонукав до бажаної відповіді.

Крім того, суд звертає увагу, що під час розгляду даної справи судом, представник відповідача погодився з встановленим фактом, що саме в день ДТП, 26.07.2022 року позивач повідомила страховика про ДТП, направила копію Європротоколу, фото місця події. Однак, окрім опитування учасників ДТП в телефонному режимі, страховик не провів жодних дій по розслідуванню ДТП чи огляду ТЗ та, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, страховик послався на неіснуючі обставини.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме відповідач у справі та особа, яка стверджує про правомірність відмови на виплату страхового відшкодування, мала довести ту обставину, на яку вона посилається в обґрунтування своєї відмови. Проте, досліджені судом докази і встановлені обставини по справі свідчать про зворотне. Відповідач безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

А тому, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з відповідача сума страхового відшкодування в розмірі 41719,46 грн.

Також позивач здійснив розрахунок пені відповідно до п. 35.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та згідно ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підлягають до задоволення вимога про стягнення за період з 15.02.2023 року по 31.05.2023 року пені в розмірі 6057,90 грн., 3% річних - 363,47 грн. та інфляційних втрат - 1214,25 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1,п.1ч.2ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані з проведенням дослідження з визначення матеріального збитку судовим експертом у розмірі 2500 грн. 00 коп. (а.с.29-30) та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.7).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,19,23,77,78,133, 141,263-265,268, 273, 354-355 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму страхового відшкодування - 41 719,46 грн, пеню - 6057,90 грн, три відсотки річних - 363,47 грн, інфляційні втрати за порушення строків виплати страхового відшкодування - 1214,25 грн, всього 49 355,08 грн (сорок дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень вісім копійок).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), судові витрати по справі в розмірі 3573,60 грн. (три тисячі п`ятсот сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.07.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола