ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» травня 2023 року

м. Харків

справа № 953/6475/22

провадження № 22ц/818/690/23

провадження № 22ц/818/713/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачі Головне управління Національної поліції в Харківській області, представниця відповідача Корнєєва Я. Ю., Державна казначейська служба України, представник відповідача Пузіков В. А.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року в складі судді Бобко Т.В. та апеляційні скарги Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року в складі судді Бобко Т.В. та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2023 року в складі судді Бобко Т.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 13 серпня 2021 року ДОП СП Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Левченком О.Б. відносно нього складено адміністративний протокол за статтею 173 КУпАП (дрібне хуліганство) за подіями 29 липня 2021 року, який передано до Лозівського міськрайонного суду Харківської області, в якому справа розглядалась попри всі розумні строки більше 9 місяців з великою кількістю судових засідань. Розгляд справи був завершений вже в Амур-Нижньодніпровському районному суді міста Дніпропетровська, яким 20 червня 2022 року прийнято постанову про закриття справи в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважав, що дії посадової особи Лозівського районного відділу поліції, яка склала протокол відносно нього, були незаконними, оскільки протокол складений за відсутністю доказів вчинення ним цього правопорушення.

Зазначив, що складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 173 КУпАП, розгляд справи в суді в той час, коли він був апріорі невинуватим, було значним ударом по його честі, гідності та ділової репутації, оскільки він є публічною особою депутатом Лозівської районної ради Харківської області, про що було відомо особі, яка складала адміністративний протокол.

Посилався на те, що внаслідок незаконних дій працівника поліції йому завдано моральну шкоду у вигляді душевних та моральних страждань і шкоди діловій репутації, яку він оцінює в розмірі 10 000,00 грн. Він був змушений звертатись за психологічною допомогою та реабілітацією протягом шести місяців до психолога фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , витрати на послуги якого склали 20 000,00 грн.

Крім того, з метою захисту своїх прав та законних інтересів в межах справи про адміністративне правопорушення він був змушений звернутися за професійною допомогою до адвоката Бізденежного С.Р., який надавав правові послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 27 вересня 2021 року та додаткової угоди від 31 грудня 2021 року під час розгляду справи в суді. За надані правові послуги він сплатив 30 000,00 грн. КУпАП не передбачає за своїм змістом можливості вирішення питання про відшкодування шкоди та компенсації витрат на правову допомогу під час судового розгляду протоколів про адміністративне правопорушення, а тому він змушений звертатись з цим позовом окремо від розглянутої справи про адміністративне правопорушення.

Просив стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн та в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн; стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги 1600,00 грн; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2023 року стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката 966,50 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішенням Головне управління Національної поліції в Харківській області та Державна казначейська служба України подали апеляційній скарги, в яких просили рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та відмову у стягненні судових витрат з державного бюджету.

Апеляційна скарга Державної казначейської служби України на рішення суду мотивована тим, що при ухваленні судового рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права. Так, у резолютивній частині рішення відповідачем зазначено Департамент патрульної поліції, який не був стороною у справі. Приписи статті 1176 ЦК України та законодавство про відшкодування шкоди неможливо застосувати, оскільки на позивача не накладено адміністративного стягнення ані у вигляді арешту, ані виправних робіт. Не доведено заподіяння моральної шкоди та наявності вини працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області, протиправності дій, причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області і шкодою. Сам факт звернення позивача до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, оскільки він у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Також вказала, що неможливо здійснити безспірне списання коштів безпосередньо з Єдиного казначейського рахунку, оскільки списання здійснюється з відповідних рахунків, відкритих для певної мети і лише після встановлення у Законі України «Про Державний бюджет України» відповідних бюджетних призначень. Не допускається стягнення з казначейства моральної та матеріальної шкоди, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Зазначила, що у разі задоволення позову судові витрати мають бути покладені на сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права. Так, судом всупереч статті 133 ЦПК України не здійснено розподіл судових витрат між сторонами. Натомість суд без жодної правової підстави стягнув судові витрати з Державного бюджету, чим порушив основний принцип цивільного судочинства верховенство права.

Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Харківській області мотивована тим, що у даному випадку норми Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду (далі - Закон № 266/94-ВР) не застосовуються, адже Головне управління Національної поліції в Харківській області не належить до жодного з суб`єктів завдання шкоди, визначених у цьому законі. Посилався на те, що відсутня протиправна поведінка працівника поліції, оскільки працівник поліції діяв в рамках закону. Він виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за статтею 173 КУпАП (дрібне хуліганство). Не погодившись з постановою, позивач оскаржив його в судовому порядку. Реалізація позивачем свого права на оскарження рішень не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не підтверджує порушення прав позивача, бо кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стверджував, що на сьогоднішній день відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції в Харківській області та Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області у відношенні до позивача. Вважав, що відсутній факт завдання моральної шкоди позивачу. В діях відповідача відсутня вина та причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою позивачу. Сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як таке питання може бути вирішено лише судом. Вказаний протокол підлягає розгляду (оскарженню) судом, тому самим фактом складання протоколу, яке не має негативних наслідків для позивача йому жодним чином не могло бути завдано моральної шкоди, а лише незгода позивача із діями працівників поліції не є підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційних скарг вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційним судом в цій частині оскаржуване рішення суду не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Харківській області необхідно задовольнити частково, рішення та додаткове рішення суду змінити.

Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції мотивовані тим, що позивач довів належними та допустимими доказами порушення його конституційного права, що підлягало захисту. Розмір визначеного судом та стягнутого відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу співмірний з заявленими позовними вимогами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №706604 за статтею 173 КУпАП за фактом того, що ОСОБА_1 29 липня 2021 року о 12 годині 05 хвилин у великій залі засідань Лозівської міської ради погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою в сторону секретаря міської ради Кушнір Ю.В. (а.с.6 том 1).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2022 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 01 липня 2022 року (а.с.4-5 том 1).

Згідно копії посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 є депутатом Лозівської районної ради Харківської області VIII скликання (а.с.41 том 1).

Як вбачається з договору про надання психологічної допомоги і психологічної реабілітації від 20 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання психологічної допомоги і психологічної реабілітації від 20 жовтня 2021 року № 1, від 05 липня 2022 року ОСОБА_1 у період з 20 жовтня 2021 року по 05 липня 2022 року надані послуги у вигляді надання психологічної допомоги і курсів психологічної реабілітації через незаконні дії поліції за складання протоколу від 13 серпня 2021 року про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП.

Вартість послуг з надання психологічної допомоги і психологічної реабілітації складає 20 000,00 грн, які ОСОБА_1 сплатив на відповідний рахунок 12 жовтня 2022 року, що підтверджується рахунком на оплату №18 від 12 жовтня 2022 року та квитанцією Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» № НОМЕР_2 від 13 жовтня 2022 року (а.с.7-10 том 1).

27 вересня 2021 року між адвокатом Бізденежним С.Р. та ОСОБА_1 укладено договір № 41 про надання правових послуг, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу клієнту представляти його права та інтереси в органах державної влади, місцевого самоврядування, органах державної виконавчої служби, перед третіми особами, а також в судах України загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність; надавати правову допомогу клієнту у будь-яких справах та галузі права, які могли б бути пов`язані з клієнтом, незалежно від його процесуального статусу у цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справах та справах про адміністративні правопорушення (а.с.11,15 том 1).

Зі змісту акту наданих послуг № 1 до договору № 41 про надання правничої допомоги від 27 вересня 2021 року, з 27 вересня 2021 року по 01 липня 2022 року адвокатом були надані наступні послуги по справі № 629/4842/21, яка перебувала в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за адміністративним протоколом ВАБ №706604 від 13 серпня 2021 року за статтею 173 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , а саме: правові консультації стосовно предмета справи, доказування, процесуальної поведінки учасників справи тривалістю 8 годин, вартістю однієї години роботи 200,00 грн, а всього 1600,00 грн; складання процесуальних документів до суду стосовно предмету справи (клопотання про закриття справи, клопотання про виклик і опитування свідків та інше) тривалістю 18 годин, вартістю однієї години роботи 400,00 грн, а всього 7200,00 грн; збирання і подання доказів до суду про відсутність складу адміністративного правопорушення тривалістю 8 годин, вартістю однієї години роботи 450,00 грн, а всього 3600,00 грн; складання і направлення адвокатських запитів стосовно отримання відомостей, які мають значення для справи тривалістю 6 годин, вартістю однієї години роботи 400,00 грн, а всього 2400,00 грн; відрядження із м. Запоріжжя до м. Лозова для ознайомлення зі справою та участю в судових засіданнях (участь у засіданнях та ознайомлення із матеріалами справи) тривалістю 38 годин, вартістю однієї години 400,00 грн, а всього 15 200,00 грн. Загальна вартість послуг за договором склала 30 000, 00 грн, яка сплачена ОСОБА_1 адвокату Бізденежному С.Р. 27 жовтня 2022 року, про що свідчить рахунок на оплату № 11 від 16 жовтня 2022 року та квитанції (а.с.12-14 том 1).

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема закриття справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає перелік випадків, коли громадянинові відшкодовуються (повертаються), у тому числі, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, може свідчити про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19) та від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21) зазначено, що: «у справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Матеріали справи свідчать про те, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2022 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 640/5211/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 142/143/17, від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20, від 18 травня 2022 року у справі № 158/272/21 (провадження № 61-12280св21), від 31 серпня 2022 року у справі № 289/865/21 (провадження № 61-18784св21), від 07 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21 (провадження № 61-5136св22), від 15 березня 2023 року у справі № 754/204/21 (провадження № 61-1246св23), від 06 березня 2023 року у справі № 607/22802/21 (провадження № 61-343св23).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у цій справі суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, правильно встановив підстави, розмір та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів погоджується із розміром стягнутої моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції, з`ясувавши чинники, які враховуються під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди, а саме обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, взявши до уваги засади розумності, виваженості й справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 10 000,00 грн.

Посилання, викладені в апеляційних скаргах на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню не Закон № 266/94-ВР, а положення статей 1173, 1174 ЦК України, колегія суддів вважає помилковими, оскільки статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Твердження Державної казначейської служби України щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає неспроможними, зважаючи на пункт 4 частини 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в якому вказано, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Щодо додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, суд виходив з часткового задоволення позову та того, що судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що оскаржуваними судовими рішеннями стягнуто кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги в розмірі 1600,00 грн та витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 966,50 грн з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку.

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18). До подібних правових висновків також дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 177/63/19 (провадження № 61-1205св20).

Належним відповідачем у справі є держава в особі відповідного органу, діями якого порушено права позивача, а не Державна казначейська служба України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що резолютивні частини оскаржуваних судових рішень підлягають зміні шляхом виключення органу, через який грошові кошти мають перераховуватися - Державної казначейської служби України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17, провадження № 61-3288св19, від 27 січня 2021 року у справі № 753/9824/17, провадження № 61-693св20, від 17 лютого 2021 року у справі № 459/2386/18, провадження № 61-16618св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 522/4970/18, провадження № 61-7773св20, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).

Отже, оскаржувані судові рішення залишаються такими, що ухвалено на користь позивача, проте їх резолютивна частина підлягає зміні з викладенням наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, відшкодування витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги в розмірі 1600,00 грн та витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 966,50 грн».

Оскільки апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області та Державної казначейської служби України по суті заявлених вимог залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області та Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1600,00 грн витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 березня 2023 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 966,50 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 травня 2023 року.