Р І Ш Е Н Н Я№ 127/22922/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Паук Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Педини О.А.,

представника відповідача ВНТУ- Андрощук О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного технічного університету про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВНТУ про поновлення на роботі, мотивуючи його тим, що з 1980 р. вона працювала в ВНТУ на різних інженерно-технічних посадах. У 2021 р. вона працювала на посаді провідного інженера Центру електронних комунікацій «InterCEC», а також, як виявилось, на посаді провідного інженера Центру комп`ютерних технологій. Про переведення дізналась 15.07.2021 р. Кілька разів перебувала у простої (на роботу не виходила згідно відповідних наказів відповідача).

19.07.2021 р. її було викликано на засідання профспілкового комітету ВНТУ, де було оголошено наказ №106-о від 14.04.2021 р. про її переміщення з Центру електронних комунікацій «InterCEC» до Центру комп`ютерних технологій ВНТУ та усно повідомили про її майбутнє звільнення.

21.07.2021 р. позивач отримала службову записку від 14.04.2021 р., витяг з наказу «Про переміщення» від 14.04.2021 р. за №106-о, наказ «Про ліквідацію центру комп`ютерних технологій» від 29.04.2021 р. за №127, наказ «Про попередження про майбутнє вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату» від 20.05.2021 за №138-о.

30.07.2021 р. позивач отримала у ВНТУ витяги з наказів:

№193-о від 24.06.2021 р. про її відпустку з 05.07.2021 р. по 01.08.2021 р. включно; №223-о від 23.07.2021 р. про її звільнення згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України з 01.08.2021.

Вважає її звільнення з посади незаконним та безпідставним, оскільки

- відповідач в порушення вимог ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України не попередив її за два місяці про майбутнє звільнення на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату);

- лист ВНТУ від 30.07.2021 р. за №250, в якому знаходились документи відповідно до опису вкладення, в тому числі і наказ №223-о від 23.07.2021 р. про звільнення позивача, ОСОБА_1 отримала лише 06.09.2021 р., раніше про його існування їй відомо не було;

- відповідач, порушуючи вимоги ст. 49-2 ч. 3 КЗпП України, за два місяці до звільнення позивача не запропонував їй іншу посаду у ВНТУ;

- відповідач, порушуючи вимоги ст. 40 ч. 3 КЗпП України звільнив її зі своєї ініціативи в період її відпустки - 01.08.2021 р.;

- в порушення вимог ст. 47 КЗпП України у день звільнення відповідач не видав їй належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення.

Просить визнати поважними причини пропуску строку на звернення з позовом до суду, оскільки виписку з наказу №223-о від 23.07.2021 р. вона отримала 30.07.2021 р., але через хворобу не могла вчасно подати позов до суду, пропустила 1 день визначеного строку, а також поновити її на посаді провідного інженера Центру комп`ютерних технологій ВНТУ. (а.с. 22-26)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 р. позовну заяву залишено без руху в зв"язку з її недоліками.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2021 р. відкрито провадження у цивільній справі №127/22922/21. (а.с. 36)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Педина О.А. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Зазначили, що відповідач під час розгляду цієї цивільної справи вніс зміни до наказу №223-о від 23.07.2021 р., виправивши дату звільнення позивача на 03.08.2021 р. Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Педина О.А. пояснив, що відповідачем порушено строк попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_1 , наказ про виведення посади провідного інженера видано 29.04.2021 р., тому попередити позивача про майбутнє звільнення ВНТУ мав до 01.06.2021 р., а її було повідомлено лише 21.07.2021 р. на запит позивача, поштові відправлення з попередженням від відповідача ОСОБА_1 не отримувала. ВНТУ не було вжито всіх заходів щодо повідомлення позивача про майбутнє звільнення. Зазначив, що зміна дати звільнення позивача з посади є частковим визнанням відповідачем позову. Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив. (а.с. 74-76)

Представник відповідача ВНТУ Андрощук О.Б. позов не визнала, просить відмовити в його задоволенні, пояснила, що лист з попередженням про майбутнє звільнення позивача було здано на пошту в останній день строку на повідомлення. Відповідач вжив заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про майбутнє вивільнення, направивши документи поштою рекомендованим листом, оскільки позивач перебувала у простої. Поштове відправлення позивач не отримала, конверт було повернуто відповідачу. Конверт разом з його вмістом залучено до матеріалів справи. 30.07.2021 р. позивач прийшла до ВНТУ, але отримувати наказ про звільнення і трудову книжку відмовилась. Позивачу разом із наказом про майбутнє звільнення не направлявся перелік вакантних посад, або ж інформація про їх відсутність, тому що вакантних посад не було. Відповідач надав відзив і пояснення (а.с. 61-63, 85-88, 98-100).

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу №106-о від 14.04.2021 р. ОСОБА_1 працювала провідним інженером центру електронних комунікацій «InterCEC». З 16.04.2021 р. її переміщено зі збереженням посади та умов праці на посаду провідного інженера центру комп`ютерних технологій. (а.с. 128)

На а.с. 10 копія службової записки першого проректора з наукової роботи та міжнародного співробітництва від 14.04.2021 р., з дозволом ректора, про переміщення ОСОБА_2 з центру електронних комунікацій «ІnterСЕС» до центру комп`ютерних технологій зі збереженням посади та ставки із закріпленням за відповідним деканатом та інститутом у зв`язку з передачею повноважень щодо супроводу електронної системи підтримки навчального процесу JetlQ до деканатів.

Відповідно до копії довідки ВНТУ №17/111 від 09.08.2021 р. в період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. позивачу ОСОБА_1 було оголошено простій не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (Наказ №377-о від 30.12.2020 р.).

З 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р. було призупинено простій та встановлено гнучкий графік роботи відповідно до ст. 60 КЗпП України (Наказ №30-о від 01.02.2021 р.).

З 01.03.2021 р. по 30.04.2021 р. було оголошено простій не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (Наказ №56-о від 26.02.2021 р.).

З 01.05.2021 р. по 13.06.2021 р. було оголошено простій не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (наказ №122-о від 05.05.2021 р.).

З 14.06.2021 р. по 25.06.2021 р. було призупинено простій та встановлено звичайний режим роботи відповідно до ст. 60 КЗпП України (наказ №168-о від 08.06.2021 р.).

З 26.06.2021 р. по 04.07.2021 р. було оголошено простій не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (наказ №122-о від 05.05.2021 р.).

З 05.07.2021 р. по 01.08.2021 р. перебувала у щорічній відпустці (наказ №193-о від 24.06.2021 р.). (а.с. 6)

Згідно наказу ВНТУ Про зміну режиму роботи №212-о від 12.07.2021 р. позивачу ОСОБА_1 12.07.2021 р. встановлено звичайний режим роботи. (а.с. 77)

На а.с. 14 - копія наказу ВНТУ Про попередження про майбутнє вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату №138-о від 20.05.2021 р., згідно п. 1.3 цього наказу попередити про майбутнє звільнення 31.07.2021 р. за ст. 40 п. 1 КЗпП України працівників центру комп`ютерних технологій, серед яких провідний інженер ОСОБА_1 . Згідно п. 1.5 начальнику відділу кадрів підготувати подання до профспілкового комітету ВНТУ для отримання згоди на звільнення зазначених у п.п. 1.1-1.4 працівників (п. 1.5.1). Ознайомити з цим наказом працівників, які зазначені в п.п.1.1 - 1.4, під розпис і провести процедуру звільнення відповідно до чинного законодавства згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України (п. 1.5.2). Підпис позивача ОСОБА_1 відсутній в графі "з наказом ознайомлена, дата підпис". (а.с. 14 зворот)

На а.с. 7-8 - копія витягу з протоколу №21 засідання профспілкового комітету ВНТУ від 19.07.2021 р., згідно якого розглядалось подання адміністрації ВНТУ на отримання згоди на звільнення з 31.07.2021 р. у зв`язку зі скороченням штату відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України працівників гуртожитку №1, господарського двору, Центру комп`ютерних технологій, Інституту інтеграції навчання з виробництвом, серед яких провідний інженер Центру комп`ютерних технологій ОСОБА_1 (1 ставка). На засіданні позивач заявила, що не ознайомлена з наказом про звільнення під підпис та листів з повідомленням про звільнення не отримувала. ОСОБА_3 (представник відділу кадрів) повідомила, що листи з повідомленням про звільнення працівника ОСОБА_1 і ще одного працівника повернулися у відділ кадрів. Профспілковий комітет ВНТУ ухвалив: подання про надання згоди на звільнення провідного інженера ОСОБА_1 не розглядати відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, оскільки вона не є членом профспілки. (а.с. 8)

На а.с. 69 витяг зі штатного розпису на 2021 р. (з 01.01.2021 р.), згідно якого у ВНТУ було 14,50 штатних посад провідного інженера Центру електронних комунікацій «InterCEC», оклад 4859,00.

З 16.04.2021 р. внесено зміни до штатного розпису на 2021 р., згідно яких виведено з Центру електронних комунікацій «InterCEC» 4 штатних посади провідного інженера, оклад 4859,00 , введено до Центру комп`ютерних технологій 4 штатних посади провідного інженера, оклад 4859,00. (а.с. 70)

З 01.08.2021 р. внесено зміни до штатного розпису на 2021 р., згідно яких виведено з Центру комп`ютерних технологій 5,50 штатних посад провідного інженера, оклад 4859,00. (а.с. 70)

На а.с. 127 лист-повідомлення начальника відділу кадрів ВНТУ ОСОБА_4 №17/48 від 28.05.2021 р., згідно якого адміністрація ВНТУ повідомляла ОСОБА_1 про майбутнє звільнення з роботи 31.07.2021 р. відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України (зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників). Запропоновано ОСОБА_1 з`явитися до відділу кадрів ВНТУ для отримання трудової книжки 31.07.2021 р. Додаток: витяг з наказу №106-о від 14.04.2021 р., копії наказів №127 від 29.04.2021 р., №138-о від 20.05.2021 р. Оригінал конверту (номер відправлення 905), поштового повідомлення і додатків - на а.с. 125-132.

31.05.2021 р. поштове відправлення №905 прийнято на поштове відділення 21021, м. Вінниця, 02.07.2021 р., відправлення повернуто за зворотною адресою, за закінченням встановленого терміну зберігання, 05.07.2021 р. вручено відправнику. (а.с. 34)

Отже, поштове відправлення 905 з документами (і повідомленням про майбутнє вивільнення з роботи) направлялось працівнику ОСОБА_1 31.05.2021 р. під час її перебування в простої (з 01.05.2021 р. по 13.06.2021 р. було оголошено простій не з вини працівника, наказ №122-о від 05.05.2021 р.), далі з 14.06.2021 р. по 25.06.2021 р. було призупинено простій та встановлено звичайний режим роботи відповідно до ст. 60 КЗпП України (наказ №168-о від 08.06.2021 р.), але позивача не було попереджено про майбутнє вивільнення під розпис, а з 05.07.2021 р. по 01.08.2021 р. ОСОБА_1 перебувала у щорічній відпустці (наказ №193-о від 24.06.2021 р.). (а.с. 6) Згідно наказу ВНТУ Про зміну режиму роботи №212-о від 12.07.2021 р. позивачу ОСОБА_1 12.07.2021 р. встановлено звичайний режим роботи.

30.07.2021 р. начальником відділу кадрів ВНТУ Ляховченко Н.В. направлявся позивачу ОСОБА_1 лист про майбутнє звільнення з роботи 01.08.2021 р. відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України (зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників). Запропоновано позивачу з`явитися до відділу кадрів ВНТУ для отримання трудової книжки. Додаток: Витяг з наказу №223-0 від 23.07.2021 р. Зазначене підтверджується копією листа №17/94 від 30.07.2021 р. (а.с. 32)

30.07.2021 р. лист №17/94 від 30.07.2021 р., копію наказу №223-о від 23.07.2021 р. (на 03 арк.), лист №1-11-86 від 23.07.2021 р., трекінг відправлень, копія списку рекомендованих повідомлень направлялись ВНТУ позивачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 цінним листом, номер відправлення 250. (а.с. 27, 28)

Відправлення 250) 20.08.2021 р. у зв`язку з невдалою спробою вручення передано на зберігання заявнику, 31.08.2021 р. за заявою адресата направлено до іншого відділення, 06.09.2021 р. вручено. (а.с. 51-53)

З 05.07.2021 р. по 01.08.2021 р. позивачу ОСОБА_1 надано щорічну відпустку 28 календарних днів, в тому числі 4 календарних дні - додаткова щорічна відпустка за ненормований робочий день, 15 календарних днів за період роботи з 01.07.2019 р. по 01.07.2020 р. та 13 календарних днів за період роботи з 01.07.2020 р. по 01.07.2021 р. Зазначене підтверджується копією витягу з наказу ВНТУ №193-о від 24.06.2021 р. (а.с. 15)

Наказом ВНТУ По особовому складу №223-о від 23.07.2021 р. ОСОБА_1 , провідного інженера ЦКТ, 01.08.2021 р. звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату, ст. 40 п. 1 КЗпП України. Наказано виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 20 к.д., виплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. (а.с. 29-31)

Згідно наказу Про зміну наказу від 23.07.2021 р. №223-о По особовому складу №27-о від 25.01.2022 р. дату звільнення позивача ОСОБА_1 змінено з 01.08.2021 р. на 03.08.2021 р., наказано виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку, та заробітну плату за 02.08.2021 р. та 03.08.2021 р. в розмірі 545,45 грн. (а.с. 101)

На а.с. 33 - копія листа ВНТУ Про відмову у продовженні строку дати звільнення №1-11-86 від 23.07.2021 р., відповідно до якого, у зв`язку з інформацією, отриманою на офіційному веб-сайті Укрпошти про рух поштового, відправлення №905, яке було надіслано заявникові ОСОБА_1 на її адресу, її було повідомлено про майбутнє звільнення у строки, передбачені ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України, тому не вбачається підстав для продовження строку дати звільнення. (а.с. 33)

Згідно ст. 43 ч. 5 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 49-2 ч. 1, 3 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 р. Про практику розгляду судами трудових спорівзазначено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно постанови Верховного Суду від 06.05.2020 р. (справа №487/2191/17) при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника (постанова Верховного Суду від 18.09.2018 р. у справі №800/538/17).

Суду не надано доказів про відсутність вакансій (іншої роботи) на час видання наказу ВНТУ Про попередження про майбутнє вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату №138-о від 20.05.2021 р. і до звільнення позивача з роботи, а також того, що в цей період вона відмовлялась від переведення на іншу роботу у відповідача.

Відповідно до ст. 47 ч. 1 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ст. 40 ч. 3 КЗпП України).

В постанові Верховного Суду від 10.11.2021 р. (справа №757/76070/17) зазначено, що наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні часини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки.

Позивача ОСОБА_1 було звільнено у період відпустки - 01.08.2021 р., але наказом ВНТУ Про зміну наказу від 23.07.2021 р. №223-о По особовому складу №27-о від 25.01.2022 р. змінено дату звільнення позивача ОСОБА_1 на 03.08.2021 р., після відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 235 ч. 1 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно ст. 233 ч. 2 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Позивач ОСОБА_1 30.07.2021 р. отримала копію наказу ВНТУ По особовому складу №223-о від 23.07.2021 р. про звільнення її з роботи, а з позовом до ВНТУ про поновлення на роботі звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області 31.08.2021 р.

На а.с. 78 копія довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниці" №366 від 20.10.2021 р., згідно якої ОСОБА_1 з 24.08.2021 р. до 30.08.2021 р. перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу гострої респіраторної вірусної інфекції.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року (ст. 234 КЗпП України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що перебування позивача ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні в КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниці" є поважною причиною пропуску на 1 день строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, тому строк позивачу необхідно поновити.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач ВНТУ своєчасно та належним чином не повідомив позивача ОСОБА_1 про наступне вивільнення (про наступне вивільнення працівник ОСОБА_1 персонально не була попереджена не пізніше ніж за два місяці), не виконав обов`язок щодо надання позивачу пропозицій про переведення на іншу роботу (на наявні вакансії), які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і, які існували на день звільнення, суд вважає, що позов є обгрунтованим, підлягає задоволенню, необхідно поновити ОСОБА_1 на попередній роботі у ВНТУ.

У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду, що є належним виконанням з його боку рішення суду про поновлення працівника на роботі (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 р. у справі №761/43507/19).

У постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. (справа №243/2748/16) зазначено, що питання запровадження до штатного розпису будь-якої посади, укладання договорів про повну матеріальну відповідальність та передача працівнику під звіт матеріальних цінностей належать до внутрішньогосподарської діяльності організації чи установи, входить у компетенцію такої організації й згідно чинного законодавства не можуть вирішуватися судом. Таким чином, покладання на роботодавця обов`язку повторно проходити процедуру внесення змін та затвердження нового штатного розпису зі скороченням відповідної посади законодавством не передбачено.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави потрібно стягнути 908,00 судового збору.

Керуючись ст. 43 Конституції України,

ст.ст. 40, 47, 49-2, 233, 234, 235 КЗпП України,

постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 р. Про практику розгляду судами трудових спорів,

ст.ст. 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 на попередній роботі у Вінницькому національному технічному університеті.

Стягнути з Вінницького національного технічного університету на користь держави 908,00 грн судового збору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач Вінницький національний технічний університет, , м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 95.

Повне рішення виготовлено 20.01.2023 р.

Суддя О.О.Венгрин