Справа № 214/1308/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу №214/1308/21 за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , заінтересовані особи Сьома Криворізька державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах,-

Представники:

від заявника адвокат Глазунова А.М.,

від заінтересованої особи-2 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Глазунова А.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою 18 лютого 2021 року, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт шлюбних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з 1987 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тобто перебували в фактичних шлюбних стосунках. Проживали вони разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, були пов`язані спільним побутом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті з метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного виконавця від 13 січня 2021 року у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , їй було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановлення шлюбних стосунків між нею та спадкодавцем. Оскільки за життя свої стосунки офіційно вони так і не оформили, тому з метою підтвердження перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках, заявник, діючи через представника, вимушена звернутися до суду. Зазначений факт має для неї юридичне значення, а саме забезпечить можливість оформлення спадкових прав на майно ОСОБА_4 , належне останньому за життя. Можливість доведення цього факту у позасудовому порядку є виключеною.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження; задоволено клопотання представника заявника про допит свідків. У порядку ч.2 ст.294 ЦПК України з власної ініціативи судом витребувано із Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-17).

Присутні в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Глазунова А.М. підтримали пред`явлені вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Заінтересована особа Сьома Криворізька державна нотаріальна контора, участь в судовому засіданні свого представника не забезпечила, згідно з клопотанням просила справу розглянути за відсутності.

Будучи присутньою в судовому засіданні представник заінтересованої особи-2 Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Посувайло Я.О. заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 , вважаючи їх недоведеними. Разом з тим, інший представник заінтересованої особи ОСОБА_3 правом на участь в судових засіданнях не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду показав, що ОСОБА_1 його рідна бабуся. ОСОБА_4 він вважав рідним дідусем, з ним ОСОБА_1 проживала разом однією сім`єю 30 років до дня його смерті, в офіційно зареєстрованому шлюбі вони між собою не перебували. Жили вони за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 не є його рідним дідусем, однак він його завжди сприймав та вважав за рідного. Похованням ОСОБА_4 займалась їх родина.

Будучи допитаною як свідок ОСОБА_6 суду показала, що із ОСОБА_1 вона знайома близько 30 років, вони входять в одну громадську організацію, допомагають один одному. Їй відомо, що ОСОБА_1 близько 30 років проживала із ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та жінка у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Жили вони разом до дня його смерті. Похованням ОСОБА_4 займались діти та онуки ОСОБА_1 .

Щодо допиту інших заявлених свідків заявник та її представник не наполягали, не вбачаючи в цьому необхідності.

Суд, дослідивши вимоги заяви, матеріали цивільної справи, враховуючи позицію учасників справи, вислухавши покази свідків, приходить до висновку про необхідність залишення заяви без розгляду з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мамантова Антайського краю, росія, з 17 січня 1984 року значиться зареєстрованою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що слідує з інформації у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4-5).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Щокіно Тульської області, значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , що слідує з довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (а.с.10), знятий з обліку з 07 липня 2020 року. Однак, як вказувала заявник, фактично ОСОБА_4 проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, свідченням чому є свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_2 від 26 червня 2020 року, видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.9).

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с.26). У заяві зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання ОСОБА_4 , де він й значився зареєстрованим: АДРЕСА_2 . Згідно з довідкою ОСББ «КРИВБАСІВСЬКА-56» №13 від 28 серпня 2020 року, разом з ним ніхто зареєстрованим не значився та не проживав (склад родини 1 чол., ОСОБА_4 ) (а.с.27-зворот).

Дослідженням витребуваної судом спадкової справи №321/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4 . Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою, встановлено, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви нотаріальною конторою 28 серпня 2020 року було заведено спадкову справу №321/2020 (номер у Спадковому реєстрі 66326603). Заповітів, спадкових договорів за життя ОСОБА_4 складено не було та нотаріально не посвідчувалось, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.29).

13 січня 2021 року постановою державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 було відмовлено, оскільки не можливо встановити факт наявності шлюбних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як між чоловікою та дружиною (а.с.31).

Зважаючи на причину відмови у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 просила суд встановити факт перебування її та ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках, що матиме для неї юридичне значення, а саме забезпечить можливість оформити права на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 . Заяву подано нею в порядку окремого провадження.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України). Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) вказано, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право».

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. При цьому, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Тобто, при розгляді справи в порядку окремого провадження суд вирішує спір про факт, а не спір про право, яке породжує цей факт.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У справі, яка розглядається, вимоги ОСОБА_1 стосуються встановлення факту наявною між нею та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейних стосунків, що виникли на фактичного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тобто перебування в так званому «цивільному шлюбі», як зазначала заявник, з 1987 року. Вказаний факт породжує для неї правові підстави для оформлення спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

За загальним правилом, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судами в порядку окремого провадження. Разом з тим, в контексті розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, варто врахувати, що особливістю справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, тому в цьому порядку може вирішуватися спір про факт, однак не спір про право.

У рамках розгляду даної справи заявник ОСОБА_1 вказувала, що вона та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних стосунках з 1987 року, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті останнього. Вказану обставину вона підтверджувала виключно показами свідків.

Відповідно до ст.25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків. Встановлення цього факту можливе лише в тому випадку, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. До цього також зводяться висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц.

Поміж іншим, як зазначає Верховний Суд України у п.21 постанови Пленуму №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України як у одного з подружжя, що пережив іншого. Цивільне подружжя може виступати спадкоємцями один одного виключно як спадкоємці четвертої черги в порядку спадкування, за умови відсутності заповіту. Щоб потрапити до четвертої черги спадкування, обов`язковим є проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що 14 березня 1957 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_7 , зареєстрований Відділом РАГСу м. Кізіл-Арват, Туркменістан. Відповідна відмітка про державну реєстрацію шлюбу є на стор.10 паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5). У ході розгляду справи ОСОБА_1 вказувала, що із ОСОБА_7 вона стосунки припинила давно, жодного зв`язку не підтримує з ним, будь-яка інформація про нього їй не відома. З приводу розірвання шлюбу з ним ОСОБА_1 до суду не зверталася, через органи ДРАЦС шлюб вони не розривали. Відомості про визнання цього шлюбу фіктивним, недійсним в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 має намір встановити факт перебування її у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком за відсутності доказів припинення офіційних шлюбних стосунків із ОСОБА_7 , з яким у неї шлюб офіційно зареєстрований, однак, як вона зазначає, стосунки припинено понад 30 років. Встановлення заявленого нею факту матиме для неї юридичне значення для реалізації спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , в той час як наявність у неї права на спадщину фактично не визнається.

Поміж іншим, суд зауважує, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності СК України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Оскільки встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу й одночасне перебування в зареєстрованому шлюбі з іншою особою порушує принцип одношлюбності, встановлений у ст.25 СК України, тому й позбавляє права на спадкування за законом. Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у ряді постанов, зокрема від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18, від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Аналогічні приписи закріплено у ч.4 ст.315 ЦПК України.

Як зазначила Велика Палата Верхового Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 «якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах».

Враховуючи, що в рамках спадкових відносин, що виникли після смерті ОСОБА_4 , існує спір про право, а саме право на спадкування за законом ОСОБА_1 , яка вважає себе цивільною дружиною спадкодавця, в той час як встановлення факту перебування їх в фактичних цивільних відносинах за відсутності доказів припинення заявник офіційно зареєстрованого шлюбу з іншим чоловіком безсумнівно свідчить про наявність спору. Відтак суд відповідно до вимог ч.6 ст.294, ч.4 ст.315 ЦПК України приходить до висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду із роз`ясненням заявникові права на звернення до суду з позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначений ЦПК України, та обранням належного способу захисту такого права зважаючи на встановлені обставини та виявлені факти.

Керуючись ст.ст.260, 261, 294, 315, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , заінтересовані особи Сьома Криворізька державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах залишити без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повну ухвалу складено 01 травня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко