Ухвала

Іменем України

26 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 500/4441/15-ц

провадження № 61-1364 вно 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Бросківська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області, приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Тетяна Іванівна,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 , як спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у порядку реституції 45 000,00 доларів США; визнати незаконною довідку Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11 серпня 2016 року про місце проживання ОСОБА_4 ; зобов`язати приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т. І. передати спадкову справу, відкриту після смерті ОСОБА_4 , за належністю до Ізмаїльської державної нотаріальної контори.

Позовна заява мотивована тим, що 04 серпня 2005 року він та ОСОБА_4 уклали у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/10 частки домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2005 року у справі № 2-6033-2005, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2011 року, його позов до ОСОБА_4 задоволено, визнано дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу.

Зазначав, що вказаний договір купівлі-продажу фактично укладався в забезпечення повернення ОСОБА_3 наданих їй у борг коштів у розмірі 40 000 доларів США; надання коштів підтверджується розпискою від 12 серпня 2005 року та розпискою від 01 квітня 2008 року, в якій ОСОБА_3 також підтвердила наявність боргу за процентами за користування позиченими коштами у розмірі 5 000,00 доларів США.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року у справі № 6-32267 св 11 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 липня 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2015 року у справі № 1510/467/12 у задоволенні його позову до ОСОБА_4 про визнання дійсним вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна, який він уточнив та просив визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно, відмовлено.

Позивач також зазначав, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року його позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості задоволено, виділено у натурі 1/10 частки домоволодіння на АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості (магазин). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, скасовано рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2009 року, у задоволенні його позову про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості відмовлено.

У іншій справі № 500/2729/14-ц рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні його позову про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 3 115 782,68 грн, встановлено, що кошти ним надавалися ОСОБА_3 на підтвердження розрахунку за магазин, розміщений на АДРЕСА_1 .

Виходячи з цих обставин вважав, що він має право витребувати ці кошти у ОСОБА_3 , яка діяла від імені та на підставі доручення ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка була громадянкою Республіки Молдова, померла та не отримувала посвідку на проживання в Україні.

На підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 усупереч положенням статті 1221 ЦК України спадкова справа заведена приватним нотаріусом Ізмаїльського районного округу Одеської області Вєліксар Т. І. відповідно до довідки Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11 серпня 2016 року про місце проживання ОСОБА_4 , а не за місцем спадкування нерухомого майна, що може затягнути повернення коштів спадкоємцем та свідчить про порушення закону.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку реституції 1 201 688,69 грн, але в межах вартості 1/10 частки житлового будинку на АДРЕСА_2 , одержаної ОСОБА_2 у спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 ; визнано незаконною довідку № 2620, видану 14 листопада 2016 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області про місце проживання ОСОБА_4 , у решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладений 04 серпня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна (магазину) у судовому порядку не визнавався дійсним. ОСОБА_2 як спадкоємець ОСОБА_4 відмовляється у добровільному порядку повертати кошти, сплачені за придбання магазину, що є підставою для їх примусового стягнення у межах вартості спадкового майна. Визнаючи незаконною довідку про місце проживання, суд виходив з того, що ОСОБА_4 як іноземець, не мала посвідки на постійне проживання в Україні, тому видача такої довідки не відповідає Правилам реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. Суд зазначив, що у справі не оскаржується рішення приватного нотаріуса про заведення спадкової справи, тому у задоволенні решти вимог слід відмовити.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 про виправлення описки задоволено частково. Внесено виправлення у рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 04 жовтня 2017 року, вказавши у мотивувальній частині рішення на сторінці другій рішення у першому абзаці у 16 та 19 рядках, у другому абзаці у 3 рядку та у третьому абзаці у 2 рядку дату замість 23 липня 2015 року правильну 23 червня 2015 року. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов; накладено арешт на 1/10 частки житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення; у позові ОСОБА_1 відмовлено; скасовано ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року та заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна (магазину), який укладався у простій письмовій формі, є нікчемним правочином, до якого відповідно до статті 216 ЦК України реституція не застосовується. Суд дійшов висновку, що видачею довідки про місце проживання ОСОБА_4 права та інтереси ОСОБА_1 не порушуються.

Додатковою постановою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 020,00 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описок у постанові від 31 жовтня 2018 року.

Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у частині відмови у стягненні коштів скасовано, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року у цій частині змінено. Зменшено розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у порядку реституції до 50 000,00 грн, але у межах вартості 1/10 частки житлового будинку на АДРЕСА_2 , одержаного у спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 . У решті постанову апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року залишено без змін (провадження № 61-48274 св 18).

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що договір купівлі-продажу частки будинку (магазину) від 04 серпня 2005 року, який укладався між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі, не було нотаріально посвідчено, тому суди дійшли правильного висновку, що у зв`язку з недодержанням сторонами договору вимог закону про нотаріальне посвідчення, він є нікчемним.

Суд апеляційної інстанції не виконав вимоги, передбачені частиною першою статті 216 ЦК України, не застосував до спірних правовідносин реституцію щодо нікчемного правочину.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку про наявність підстав для застосування реституції до договору купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року, суд першої інстанції не врахував, що з огляду на положення частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Судом першої інстанції встановлено, що умовами укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 нікчемного договору купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року передбачалося отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_1 50 000 грн у рахунок оплати за частку у праві власності на будинок. Стягуючи на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_4 , у порядку реституції 1 201 688,00 грн у межах вартості спадкового майна, суд першої інстанції не врахував, що умовами нікчемного договору купівлі-продажу не передбачалося такої суми у рахунок оплати за частку у праві власності на будинок.

Фактично, застосовуючи реституцію, суд першої інстанції виходив з умов документу під назвою «договір» від 12 серпня 2005 року щодо отримання ОСОБА_3 40 000 доларів США під заставу магазину; у цьому документі також зазначено, що вказані кошти нею отримані під 2,5 % річних на строк до 12 серпня 2006 року, що не є притаманним для договору купівлі-продажу.

Розписка від 01 квітня 2008 року, яку написала ОСОБА_3 , містить зобов`язання повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 45 000 доларів США.

Як і в попередньому документі, у розписці відсутні будь-які умови про те, що ОСОБА_3 діє в інтересах ОСОБА_4 на виконання умов договору купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року.

Тимчасове надання коштів під проценти виключається у разі укладення та/чи виконання умов договору купівлі-продажу, який за статтею 655 ЦК України має передбачати передачу або зобов`язання передати майно у власність другій стороні (покупцеві), із зобов`язанням покупця прийняти таке майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 , як спадкоємця ОСОБА_4 , коштів у сумі, що значно перевищувала розмір, визначений умовами нікчемного договору купівлі-продажу.

ОСОБА_1 , зокрема, оспорює дійсність довідки Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 11 серпня 2016 року про місце проживання ОСОБА_4 на момент смерті. Відмовляючи у задоволенні цієї вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що визнання недійсною зазначеної довідки не є ефективним способом захисту прав та інтересів, оскільки не відновлює будь-яких прав та інтересів ОСОБА_1 .

Висновки суду про відмову у передачі спадкової справи до іншого нотаріуса є правильними, оскільки ОСОБА_1 в установленому законом порядку не оскаржуються дії приватного нотаріуса щодо заведення спадкової справи. Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо виключення з постанови суду апеляційної інстанції встановлених фактичних обставин справи є неприйнятними, оскільки стосуються переоцінки обставин справи, що з огляду на статтю 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває на розгляді справа № 946/4589/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, де вона, ОСОБА_2 , залучена третьою особою у справі.

При ознайомлені з матеріалами вказаної справи вона виявила постанову старшого оперуповноваженого карного розшуку Ізмаїльського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 10 вересня 2007 року, відповідно до якої 02 вересня 2007 року до відділу надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 02 вересня 2007 року невідомі особи незаконно отримали доступ до належного йому автомобіля та викрали, зі слів останнього, портфель, в якому знаходилися грошові кошти у розмірі 50 грн і документи, у тому числі договір купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року. Оскільки документи в машині знаходились у скритому від зовнішнього обзору вигляді, керуючись статтями 91, 99 КПК України та на підставі пункту 2 статті 6 КПК України, старший оперуповноважений карного розшуку відмовив у порушенні кримінальної справи по даному факту.

Отже, ОСОБА_1 при розгляді цієї справи № 500/4441/15-ц не було надано оригінал договору купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року, нібито укладений між ним та ОСОБА_4 , чим допущено порушення вимоги статей 81, 83, 95 ЦПК України.

ОСОБА_4 не укладала договір купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року з ОСОБА_1 і не продавала належну їй нерухомість.

Вказані обставини є нововиявленими, про які їй не було й не могло бути відомо, та істотно впливають на ухвалення судового рішення по суті спору (пункт 1 частини другої статті 423 ЦК України).

Відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не надійшов.

Надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі № 500/4441/15-ц, витребувано її з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27 січня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві - Мартєву С. Ю., судді, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Петров Є. В., Сімоненко В. М., Штелик С. П.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24 березня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві - Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії: Воробйова І. А., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, на яку посилалася заявник, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Отже, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_2 у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам таких обставин, так як ОСОБА_2 при розгляді справи у судах першої, апеляційної інстанцій не довела належними доказами, що її спадкодавець - ОСОБА_4 04 серпня 2005 року не укладала у простій письмовій формі з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу.

Постанова старшого оперуповноваженого карного розшуку Ізмаїльського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 10 вересня 2007 року не є істотним доказом, який має значення для правильного вирішення справи, оскільки не підтверджує факт того, що спадкодавець ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не укладала вищевказаний правочин.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень. Згідно з ним жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine»), заява № 4994/04, § 42-43).

У рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що постанова старшого оперуповноваженого карного розшуку Ізмаїльського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 10 вересня 2007 року не є доказом нововиявлених обставин, тобто не підтверджує їхню наявність, а є новим доказом, що може підтверджувати ті самі обставини, які могли бути відомими заявнику з моменту відкриття провадження у цій справі. Подання такого доказу спрямоване на переоцінку тих доказів, які вже дослідили суди першої й апеляційної інстанцій під час первинного розгляду справи.

Тому обґрунтованим є висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Жодних підстав для перегляду остаточного судового рішення, яке ухвалено судом під час первинного розгляду справи, немає.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41 цс 21), від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-7 звг 22).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною четвертою статті 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Тетяни Іванівни, третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення коштів у порядку реституції та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець