Справа № 357/4874/23
Провадження № 2/357/1708/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2023 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківського Відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, який мотивує тим що, постановою головного державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко О.О. від 16.03.2017 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . Арешт було накладено в рамках виконавчого провадження №53567836 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/1567/15 від 23.07.2015 року виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заборгованості в сумі 49 490,00 грн. Згідно постанови від 28.01.2020 року борг у сумі 49 490,00 грн. боржником сплачено повністю, заява стягувача №РУ/1701/08-3 від 22.01.2020 року, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачено повністю. 10.03.2023 року відповідачем на заяву про зняття арешту направлено відповідь, згідно якої повідомлено, що відповідно до даних АСВП на примусовому виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 одночасно зазначено, що підстави для зняття арешту з майна відсутні. На підставі вищезазначеного, просив суд: скасувати арешт, накладений відповідно до постанови головного державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області про арешт №53567836 від 20.06.2017 року, шляхом виключення запису про арешт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за номером обтяження 35764835 від 20.06.2017 року.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко О.О. ВП №53567836 від 16.03.2017 року, з примусового виконання виконавчого листа №2/357/1567/15 від 23.07.2015 року виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заборгованості в сумі 49 490,00 грн., було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження - боржником.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами ст.59 Закону України"Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 вересня 2019 у справі №607/3894/17 та від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20.

З огляду на наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України.

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт на майно позивача було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження №53567836 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Оскільки заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст.186,448 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського Відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б. І. Кошель