Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/790/23

20 липня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю: секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали у фактичних шлюбних відносинах. У такому шлюбі у них народилося двоє дітей: він та сестра ОСОБА_4 . Оскільки вони проживали у незареєстрованому шлюбі, то у його свідоцтві про народження відомості про батька записані зі слів матері. Зазначив, що з його народження відповідач проживав з ними однією сім`єю, піклувався та виховував його, в даний час вони проживають разом. За таких обставин просив позов задовольнити.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, у поданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, у поданому відзиві вимоги позову визнав. Зазначив, що вони з ОСОБА_5 проживали у фактичних шлюбних відносинах. У такому шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 (позивач у справі). Просив проводити розгляд справи у його відсутності та вимоги позову задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, оскільки відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує факт свого батьківства щодо позивача, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити.

Стаття 128 Сімейного кодексу України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповіднодо ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Україну при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст. 54 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що з 1996 року відповідач проживав у фактичних шлюбних стосунках з матір`ю позивача. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 в с. Горохолино Богородчанського району. Відповідач є батьком позивача, однак через труднощі з документами він не зміг в органах РАГСу оформити своє батьківство. У зв`язку з чим при реєстрації його народження, відомості про батька записані у відповідності з ч.1 135 СК України зі слів матері та надано прізвище " ОСОБА_7 ".

Рішенням Богородчанського районного суду від 11.07.2017 року у справі за позовом сестри позивача ОСОБА_8 винесено рішення, яким встановлено батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гвізд Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, щодо дитини ОСОБА_8 .

Стаття 82 ЦПК України встановлює, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем свого батьківства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення батьківства відповідача відносно позивача підлягають задоволенню. При цьому суд приймає до уваги, що оскільки правовідносини між сторонами щодо батьківства врегульовані ст. 53 КпШС України, якою передбачено термін "встановлення батьківства", а не "визнання" його, як це визначено ст. 128 СК України, слід встановити батьківство відповідача відносно позивача.

На підставі наведеного, ст. ст. 128, 134 Сімейного кодексу України 53,54 КпШС України, керуючись ст.ст.82, 206, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Встановити батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гвізд Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що внести відомості до актового запису №5 від 01 вересня 2004 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записавши в графі прізвище " ОСОБА_9 " та вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гвізд Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 25 липня 2023 року.

Головуючий О. А. Шишко