Справа № 177/141/23
Провадження № 2/177/188/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 травня 2023 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника Новопільської сільської ради Гацької О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про оскарження рішення органу опіки та піклування про встановлення участі батька у вихованні малолітнього сина, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2023 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Новопільської сільської ради від 12.01.2023 № 12 «Про встановлення ОСОБА_4 порядку участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 ».

В обґрунтування позову вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого є сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому на час народження дитини вони не перебували у шлюбі, відомості про батька дитину при реєстрації народження вказувалися в порядку ст. 135 СК України. Батько дитини лише з квітня 2022 з`явився у життя позивача, а 05.05.2022 між ними було укладено шлюб, ОСОБА_4 подав до органів ДРАЦС заяву про визнання батьківства, у зв`язку з чим внесено зміни до актового запису про народження дитини та видано нове свідоцтво про народження.

З липня 2022 року відповідач забув про сина, не звертався до позивача щодо встановлення способу участі у виховання сина, але в серпні 2022 подав заяву за місцем проходження військової служби щодо добровільної сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі частини від грошового забезпечення, розуміючи, що такі будуть стягнуті позивачем. Вказувала, що 13.12.2022 відповідач прийшов до місця її проживання з працівниками поліції, чим налякав сина. Заперечувала факт створення перешкод у спілкуванні з дитиною, однак зазначала, що батько ОСОБА_7 є для дитини чужою людиною, налагодження контактів має бути поступовим, вважала поведінку ОСОБА_4 помстою за надмірні витрати на дитину.

В подальшому ОСОБА_4 звернувся до органу опіки та піклування з заявою про встановлення способу участі у вихованні сина ОСОБА_6 , з метою дошкулити позивачу та змусити відмовитися від аліментів.

Вказане питання було розглянуто на Комісії з захисту прав дитини виконаному Новопільської сільської ради, позивач надала комісії свої пояснення та документи на підтвердження неналежного виконання батьком своїх обов`язків, вказувала, що син не знає його, але 12.01.2023 виконавчий комітет Новопільської сільської ради прийняв рішення № 12 «Про встановлення ОСОБА_4 порядку участі у вихованні сина ОСОБА_5 » визначивши такий порядок зустрічей ОСОБА_4 з сином, а саме у дні відпустки батька, не менше двох годин на день, з попередньою домовленістю та у присутності матері дитини ОСОБА_3 . Рішенням також рекомендовано створити умови зустрічей батька з дитиною, не рідше двох разів на тиждень забезпечити онлайн-спілкування батька з сином через доступний месенджер, не рідше двох разів на тиждень відправляти батькові дитини через доступні месенджері фото та відео сина.

Представник позивача вказував, що приймаючи рішення з даного питання, виконавчий комітет Новопільської сільської ради керувався рекомендаціями Комісії з питань захисту прав дитини, які не ґрунтувалися на вивченні документів та обставин щодо ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, ці обставини службою не з`ясовувалися, не перевірялися, не здійснювалося звернення щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення виконання обов`язків щодо виховання дитини. У зв`язку з чим, посилаючись на недотримання п. 73 Порядку, ст. 158 СК України, позивач вважала рішення органу опіки та піклування незаконним та просила скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Морозова О.С., надала суду відзив на позов, в якому просила суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову вказала про обставини виникнення відносин між сторонами, а також зазначила про постійні намагання ОСОБА_4 налагодити стосунки з позивачем. Зазначила, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та проходить службу за контрактом. У вересні 2021, по завершенню строку дії контракту він прибув до позивача, але стосунки не вдалося відновити, оскільки позивач була в стосунках з іншим чоловіком. Після початку війни, ОСОБА_4 постійно цікавився життям дитини, а 05.04.2022 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 одружилися, він визнав батьківство дитини, у зв`язку з чим внесено відомості до актового запису про народження сина. Заперечила обставину подружньої зради з боку ОСОБА_4 .

Вказувала, що з 2018 ОСОБА_4 є військовослужбовцем, з початком війни постійно перебуває на службі, однак отримуючи відпустку, перебуваючи поза службою за медичними показаннями, він щоразу намагається приділити увагу дитині, перераховує кошти на утримання дитини, надав до військової частини заяву про добровільне перерахування коштів на утримання сина. Однак, після дня народження сина, ОСОБА_8 перестала надсилати йому фото та відео з сином, майже не відповідала на повідомлення та дзвінки, нині створює перешкоди в спілкуванні з сином. У зв`язку з чим він був змушений звертатися до поліції, органу опіки та піклування щодо встановлення можливості спілкування з сином. Вказувала, що ОСОБА_4 в силу виконання військового обов`язку, не може регулярно у визначені дні тижня або місяці прибути до сина, адже відпустка військових, зокрема в період воєнного стану обмежена. Він постійно просив ОСОБА_3 надати фото, відео з сином, надати можливість поспілкуватися онлайн, на що отримує відмови.

Представник вказувала, що оскаржуване рішення органу опіки та піклування ОСОБА_3 не виконує, створює перешкоди для побачень батька з сином, його прохання надіслати хоча б фото дитини ігнорує. Нині ОСОБА_4 подано позов до суду щодо визначення можливості спілкування з сином, провадження за яким відкрито та справу призначено до розгляду. Представник вказала, що рішення ОПП є законним, прийняте з дотриманням законодавства, адже кожен з батьків реалізував право надати пояснення, в даному випадку письмово, опитування інших членів сім`ї не є імперативним. Рішення є прийнятим в межах повноважень органу опіки та піклування, розсудливо та добросовісно, з дотриманням закону, з урахуванням найкращих інтересів дитини. Акцентувала увагу на тому, що рішення не стосується питання визначення проживання питання проживання дитини з батьком, а стосується виключно шляхів реалізації батьком права на побачення з сином.

Новопільська сільська рада надала суду відзив на позов, в якому заперечуючи проти позову, вказала, що 14.12.2022 до служби у справах дітей Новопільської сільської ради звернувся ОСОБА_4 з заявою про встановлення порядку його участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що мати дитини ОСОБА_10 не дозволяє йому зустрічатися з сином, не надає фото дитини. Будучи військовослужбовцем, перебуває у зоні проведення бойових дій, ОСОБА_4 просив визначити порядок зустрічей з сином у дні відпустки батька, за попередньою домовленістю та у присутності матері дитини.

Спеціалістами служби було зібрано необхідні документи для надання висновку Комісії з питань захисту прав дитини Новопільської сільської ради, проведена робота по вивченню доступних та наданих документів, визначено ставлення батька до дитини. Акцентували увагу на тому, що заявник звертався до служби саме з заявою про встановлення порядку участі у вихованні дитини, а не визначення місця проживання дитини, не ставив вимоги цілодобового перебування дитини з ним без присутності матері, оцінка потреб батьків з метою встановлення здатності батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею не була потрібна, оскільки з урахуванням позиції сторін, такі зустрічі мали відбуватися не на території батька, в межах смт Радушне, сторонам навіть пропонувалося приміщення центру незламності, де створені належні умови для цього.

За результатами проведеної роботи служба підготувала подання № 20 від 29.12.2022, в якому викладені факти, встановлені під час підготовчої роботи. На засіданні комісії, в тому числі за участі завідувача відділення соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Новопільської сільської ради, 29.12.2022 розглянуто подання служби, заява та пояснення надані представниками обох сторін спору, увесь комплект документів, які комісія вважала за необхідне зібрати та вивчити. Оцінка потреб батьків, інших членів родини не проводилася, оскільки її проведення не було потрібним, адже не вирішувалося питання щодо неналежного виконання матір`ю обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення умов її проживання, а вирішувалося саме питання участі батька у спілкуванні з сином. Комісія проведена за присутності представника позивача, який надав письмові пояснення ОСОБА_8 , висловив позицію у даному питанні, зокрема щодо рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вказав про відсутність у ОСОБА_3 заперечень щодо зустрічей батька та дитини, не створення перешкод. Члени комісії озвучили свої думки та рекомендації, які планували подати на засідання виконавчого комітету ради, заперечень від представників сторін не надходило, представник ОСОБА_8 просив максимально деталізувати у рішенні рекомендації щодо подальшої участі батька у вихованні сина, щоб уникнути конфлікт між сторонами. Також звертали уваги, що п. 2, 3 та 5 рішення ОПП носять рекомендаційний характер та мали на меті уникнення конфліктів між батьками, забезпечення найкращих інтересів дитини.

Відповідно, представник сільської ради вважала подання вказаного позову, на фоні даних обставин, цинічним та маніпулятивним, свідченням небажання поставити інтереси дитини вище власних амбіцій (а.с. 51-54). Новопільською сільською радою надано копії документів, що враховувалися при прийнятті рішення, а тому підстав для їх витребування, як просив позивач, судом не встановлено.

Представник позивача подав відповідь на відзив в якому вказав про те, що позивач не оскаржує наявність повноважень у виконкому на прийняття оскаржуваного рішення, а обґрунтовує позов порушенням вимог ст. 73 Порядку, що призвело до необ`єктивності рішення та його невідповідності інтересам дитини (а.с. 86).

Представники сторін у ході судового засідання свої позиції викладені в заявах по суті справи підтримали. Представник позивача наполягав на задоволенні позову, а представники відповідачів, кожен окремо, заперечували проти його задоволення.

Судом з`ясовувалася думка сторін щодо можливості продовження розгляду справи, враховуючи перебування ОСОБА_4 у складі військової частини, що переведена на воєнний стан. Представник ОСОБА_2 , яка будучи наділеною необмеженими повноваженнями на представництво інтересів відповідача ОСОБА_4 , вказувала про необхідність продовження розгляду справи за відсутності ОСОБА_4 , який наполягає на розгляду справи, не бажає реалізувати право на зупинення провадження у справі, адже вирішення даного спору є для нього надважливим, з метою забезпечення можливості підтримання зв`язку з сином, реалізації права на побачення з сином. Представник ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_4 нині перебуває в зоні бойових дій та не має змоги прийняти безпосередню участь у судовому засіданні, але наполягає на розгляді справи за його відсутності, дана позиція з ним узгоджена, продовження розгляду справи не порушуватиме його права.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 251 ЦПК України та позиції ОСОБА_4 , який наділений правом ініціювати питання про зупинення провадження по справі через його призов на військову службу в період воєнного стану в Україні, але який не бажає реалізувати право на зупинення провадження по справі, бажає продовження розгляду справи та вирішення справи по суті, суд врахувавши думку учасників процесу, на місці ухвалив продовжувати розгляд справи, що відповідатиме найкращим інтересам дитини та не порушуватиме права інших осіб, про що судом постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази надані сторонами на обґрунтування вимог та заперечень, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого відповідно до повторного свідоцтва про народження є ОСОБА_4 (а.с. 39) та ОСОБА_11 (а.с. 9-11), що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 07.05.2022 Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Вказаний факт визнано сторонами, як і те, що реєстрація ОСОБА_4 батьком дитини проведена за його заявою про визнання батьківства, про що сторони вказали у заявах по суті справи та їх представники визнавали в судовому засіданні.

Як слідує з копії рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2022 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 22.11.2022, шлюб між сторонами було укладено 15.04.2022, а в період фактичних шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_12 (а.с. 13-14).

ОСОБА_4 є військовослужбовцем, що підтверджується даними військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с. 39-40) та копією довідки про проведені виплати ОСОБА_4 , як військовослужбовцю за мобілізацією (а.с. 41).

Як слідує з наданих ОСОБА_4 доказів, останній починаючи з березня 2022 року перераховував на рахунок позивача суми коштів, а починаючи з серпня 2022 року, за його особистою заявою, з нарахованого ОСОБА_4 як військовослужбовцю грошового забезпечення утримуються кошти на утримання дитини (аліменти), що підтверджується вищевказаною довідкою ВЧ НОМЕР_3 , рапортом, виписками про рух коштів на рахунках, зміст яких сторонами не заперечувався (а.с. 41, 42, 57).

Однак, як вказував ОСОБА_4 , між ним та ОСОБА_3 не досягнуто домовленості щодо його участі у житті сина, участі у його вихованні, спілкуванні з ним. Існування вказаних непорозумінь фактично визнано сторонами та додатково підтверджується змістом СМС повідомлень у месенджері між сторонами, згідно змісту якого ОСОБА_4 просив ОСОБА_3 надіслати йому фото сина, зазначав про перерахування допомоги на дитини, але не отримання навіть фото, на що ОСОБА_3 вказувала на необхідність надання їй щомісяця 8000 грн, ігнорувала його прохання та вказувала про можливість подати на неї в суд (а.с. 44-46). Вказане листування, зміст якого не заперечувався сторонами, вказує на факт існування між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 складних особистих відносин, які переходять у з`ясування стосунків, що негативно впливає на долю дитини, яка має право зростати у емоційно здоровому середовищі, будучи оточеною увагою та турбою як батька, так матері, мати спілкування з кожним із них. Особисті стосунки та власні амбіції, перешкоджають сторонам врегулювати питання участі кожного із батьків у вихованні сина, участі у його житті, спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ст. 141-142 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Положення статей 151-152 СК України закріплено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відовідно до змісту ст. 155 України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст. 159 СК України).

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, урегульовано Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України № 866 від 24.09.2008. Так, відповідно до Порядку, органами опіки та піклування, серед інших, є виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування). Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину.

Відповідно до п. 73 Порядку, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

З метою реалізації права на побачення з дитиною, спілкування з сином, ОСОБА_4 звертався до органів поліції та разом з працівниками поліції відвідав ОСОБА_3 , яка запросила їх до квартири з метою спілкування, їй було роз`яснено необхідність забезпечення можливості побачень дитини з батьком, на що вона відповіла, що не бажає цього через особисті неприязні відносини з ОСОБА_4 . Вказане підтверджено відповіддю ВП № 1 Криворізького РУП від 28.12.2022 (а.с. 43). Питання щодо притягнення ОСОБА_3 до відповідальності не вирішувалося, у зв`язку з відсутністю на той час рішення ОПП з даного питання.

14.12.2022, в порядку визначеному законом, ОСОБА_4 звернувся до служби у справах дітей Новопільської сільської ради з заявою про визначення порядку його зустрічей з сином ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_15 , вказавши, що є військовослужбовцем, просив встановити зустрічі в період його відпустки за попередньою домовленістю та в присутності матері дитини (а.с. 63).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 , службою у справах дітей встановлено стосунки між сторонами, в тому числі зі слів матері дитини ОСОБА_3 , що підтверджується змістом висновку у формі подання № 20 від 29.12.2022. Зокрема встановлено про факт визнання батьківства ОСОБА_4 , походження ним військової служби, що унеможливлює часті відвідування сім`ї. Враховуючи перебування ОСОБА_4 на військовій службі, в тому числі в зоні проведення бойових дій, оцінка його потреб не проводилася. Більш того, враховуючи зміст питання що підлягало вирішенню ОПП визначення порядок зустрічей батька з сином, виключно за попередньою домовленістю та в присутності матері дитини, не на території батька, про що вказувала представник ОПП та підтвердили представники сторін у судовому засіданні, необхідність оцінки потреб батька не вимагалася.

Як слідує з подання, ОСОБА_3 не була присутня на комісії, через віддаленість, вік дитини та хворобу матері, але надала письмові пояснення, мала телефонне спілкування з представником органу опіки та піклування, не заперечувала проти побачень дитини з батьком у її присутності, на території смт Радушне, вказувала про прив`язаність сина до неї та бабусі, не прийняття батька спокійно. Інтереси обох сторін представляли адвокати (а.с. 54).

Вказана в поданні інформація повністю узгоджується з протоколом № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини Новопільської сільської ради від 29.12.2022, в якому зафіксовано факт розгляду заяви ОСОБА_4 , за участі представників сторін, розгляду подання служби у справах дітей, доданих документів. З протоколу слідує, що представник ОСОБА_3 адвокат Губар А. вказував, що ОСОБА_3 дійсно перешкоджала спілкуванню ОСОБА_4 з сином, вважаючи, що дитина слугує лише тимчасовою іграшкою, що невдовзі він припинить спілкування з ним, крім того, дитина його як батька не сприймає, поводиться налякано. Представник вказував, що ОСОБА_3 не проти зустрічей батька з сином, усвідомлює необхідність їх спілкування, але просив детально пописати рекомендації батькам, щоб уникати непорозумінь подальшому (а.с. 55-56).

Вказане повністю узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_8 , наданими до протоколу комісії, де ОСОБА_8 зазначала серед іншого, що ОСОБА_4 військовий, а тому після реєстрації шлюбу рідко бачив сина, не виявляє бажання з ним бачитися, заперечувала факт перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Вказувала про особисту образу на ОСОБА_16 та вважала, що він почав сплачувати аліменти побоюючись відповідальності, вказала, що звернулася до суду за аліментами лише в грудні 2022 року. Просила врахувати, що ОСОБА_7 є фактично чужою людиною для сина, дитини прив`язана до матері та бабусі, з батьком у дитині пов`язані неприємні спогади, вказувала про керування ОСОБА_4 не інтересом до дитини, а матеріальні інтереси, вважала його недостойним батьком (а.с. 58-59). До заяви ОСОБА_3 надала документи, які вважала за необхідне.

Аналогічні пояснення представник позивача - ОСОБА_1 надав у суді, вказуючи, що позивач фактично не заперечує право батька на спілкування з сином, але враховуючи особисті стосунки між сторонами, попереднє ставлення ОСОБА_4 до сина, вважає, що цікавість батька по відношенню до дитини є тимчасовою та пов`язання з бажанням спонукати позивача припинити стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої письмові пояснення ОПП надав і ОСОБА_4 (а.с. 62-63).

Комісія з питань захисту прав дитини від 29.12.2022, заслухавши представників сторін, вивчивши наданий пакет документів, письмові пояснення батьків, врахувавши перебування ОСОБА_4 на військовій службі, вирішила визначити порядок зустрічей ОСОБА_4 з сином ОСОБА_14 у дні відпустки батька, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не менше 2 годин на день. Враховуючи вік дитини, комісія вважала за необхідне проводити зустрічі батька та сина в присутності матері дитини ОСОБА_3 . Крім цього, комісія сформувала рекомендації щодо участі ОСОБА_4 у житті дитини на постійній основі, враховуючи його військову службу та воєнний стан в Україні, та за можливості приділяти увагу сину, брати участь у його розвитку, вихованні та забезпеченні. ОСОБА_8 рекомендовано створити можливості для побачення дитини з батьком, не рідше 2 разів на тиждень забезпечити онлайн-спілкування через можливий месенджер, а також надсилати відео та фото дитини батьку. Наголошено на недопущенні під час зустрічей дитини з батьком, висловлювань особистої неприязні (а.с. 55-56).

Розглянувши вказані рекомендації комісії, 12.01.2023 виконавчий комітет Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, діючи як орган опіки та піклування в силу п. 3 Порядку, прийняв рішення № 12 від 12.01.2023 «Про встановлення ОСОБА_4 порядку участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 », яким визначив такий порядок зустрічей ОСОБА_4 з сином ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : у дні відпустки батька, не менше двох годин на день, за попередньої домовленому та у присутності матері дитини ОСОБА_3 . Крім цього, орган опіки та піклування рекомендував ОСОБА_4 у разі спільних поїздок за межі смт Радушне забезпечити транспорт, враховуючи військовий стан в Україні та посаду військовослужбовця, по можливості приділяти увагу сину, брати участь у його розвитку та вихованні, матеріальному утриманні, а ОСОБА_3 рекомендовано: створити умови для зустрічей дитини з батьком, не рідше двох разів на тиждень забезпечувати онлайн-спілкування батька з сином та не рідше двох разів на тиждень відправляти батькові фото та відео сина (а.с. 12, 64).

Однак, навіть після прийняття відповідного рішення органу опіки та піклування, ОСОБА_3 не сприяє спілкуванню ОСОБА_4 з дитиною, що підтверджено зверненням ОСОБА_4 до поліції, у відповідь на яке від 06.02.2023 за вих. 45.1/2-223, вказано, що ОСОБА_3 посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовилася давати пояснення за даним фактом (а.с. 47). Вказане стало підставою для передання ОСОБА_4 спору щодо участі батька у вихованні сина на розгляд суду, що визнано сторонами у судовому засіданні. Представник ОСОБА_17 вказувала, що з часу прийняття рішення органу опіки та піклування, ОСОБА_4 , який у вказаний період мав відпустку, не було забезпечено можливість побачити сина, йому не було надано жодного фото чи відео сина, хоча як ОСОБА_4 , так і сама ОСОБА_17 про це прохали позивача. Вказані обставини представник позивача не заперечував.

Оскаржуючи вказане рішення органу опіки та піклування, позивач та його представник, підставою для його незаконності вказували невідповідність його вимогам ст. 158 СК України та п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМ України № 866 від 24.09.2008. Зокрема зазначали про не встановлення органом опіки та піклування обов`язкових обставин, не врахування попереднього нехтування батьком своїми обов`язками, не врахування маленького віку дитини та стану його здоров`я, режиму сну, а також неможливості спілкування дитини з застосуванням месенджера в силу віку, не проведення перевірки потреб батьків, з метою встановлення здатності матері та батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини.

Вказані доводи позивача та її представника суд розцінює критично, вважає, що вони зводяться до переоцінки обставин вставлених органом опіки та піклування та підтверджених у даному судовому засіданні щодо бажання ОСОБА_4 реалізувати свої права та обов`язки щодо сина, зокрема мати особисті побачення з ним в період відпусток від військової служби, споглядати як він зростає особисто та в онлайн-режимі враховуючи війну в Україні та військовий обов`язок ОСОБА_4 як військовослужбовця, його бажання бути присутнім у житті дитини, спілкуватися з ним.

На переконання суду, рішення ОПП в особі виконавчого комітету Новопільської сільської ради прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням позиції сторін, бажання кожного з батьків приймати участь у житті дитини, а головне права дитини знати своїх батьків, отримувати їх турботу, піклування, зростати в атмосфері любові, мати побачення та спілкування з кожним із батьків, що відповідає найкращим інтересам дитини.

Органом опіки та піклування прийнято до уваги вік дитини, в силу якого вона не здатна самостійно висловити позицію щодо бажання чи небажання побачень та спілкування за батьками. В такому віці, дитина позбавлена можливості висловлювати власну позицію та саме батьки в даному випадку повинні вживати заходів для гармонійного розвитку дитини, виховувати в ній повагу до іншого з батьків. Орган опіки та піклування, враховуючи вік дитини, можливу зміну режиму дня дитини, зокрема режимів сну, відвідування дитячих колективів, а також враховуючи перебування батька на військовій службі та не визначені наперед дні відпустки, не визначав конкретні дні та години побачень дитини з батьком, залишивши їх на узгодження між сторонами, за попередньою домовленістю, в найкращих інтересах дитини. Про існування будь-яких особливостей стану здоров`я дитини, які могли вплинути на рішення органу опіки та піклування, сторони не повідомляли органу опіки та піклування, не надано таких доказів і суду.

Доводи позивача про неврахування органом опіки та піклування попередньої поведінки батька щодо дитини, визнання батьківства через деякий проміжок часу після народження сина, суд розцінює критично, оскільки обов`язком органу опіки та піклування було визначення дійсного відношення батька до дитини, його бажання приймати участь у житті дитини, що й було здійснено. Орган опіки та піклування прийняв до уваги заяви батька, його намагання налагодити контакт з дитиною, спілкуватися з сином та бути присутнім у його житті. Твердження позивача про те, що батько в майбутньому може знову припинити цікавитися сином, суд до уваги не приймає, оскільки вказане ґрунтується на припущеннях, які не можуть бути підставою для обмеження чи припинення спілкування дитини з батьком.

Оцінюючи доводи позивача про те, що батьком керує бажання припинити виплату аліментів, суд також розцінює критично, оскільки ОСОБА_4 почав здійснювати добровільне відрахування частини свого доходу на утримання сина, ще до того, як позивач звернулася до суду з питанням стягнення аліментів на утримання дитини, що визнано сторонами та підтверджено дослідженими доказами.

Доводи позивача про те, що при прийнятті рішення не обстежувалися умови проживання батьків, служба у справах дітей не зверталася до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею, суд до уваги не приймає, оскільки подання служби містить інформацію про те, що обстеження умов проживання батька не проводилося через перебування його в районі бойових дій. Більш того, необхідності проведення такого обстеження, як і обстеження щодо оцінки потреб батьків щодо здатності кожного із них виконувати обов`язки щодо виховання дитини і догляду за нею, не є необхідними при вирішенні питання щодо визначення порядку зустрічей батька з сином, адже згідно запропонованого ОСОБА_4 варіанту, що відповідає його посаді військовослужбовця та умовам в яких нині перебуває Україна воєнний стан, та прийнятого органом ОПП рішення, місце проживання дитини не змінювалося, питання щодо неналежного виконання матір`ю обов`язків щодо сина, передання його на виховання батьку - не порушувалося, предметом розгляду ОПП було лише вирішення питання зустрічей батька з сином, виключно в присутності матері та на її території, що жодним чином не порушує права дитини та не потребує оцінки умов проживання батька, оцінки потреб батьків. Врахування думки бабусі з вказаного питання, згідно Порядку, не є імперативним. Про допит в судовому засіданні матері позивача, сторони не заявляли.

Доводи позивача, що оскаржуване рішення не враховує віку дитини, її неможливості спілкування у месенджері, не знання дитиною свого батька, суд розцінює критично, приходячи до висновку, що вони не відповідають дійсності, адже рішенням ОПП лише рекомендував матері дитини надавати фото та відео дитини батьку, з метою підтримання їх емоційного та зорового контакту, враховуючи неможливість батька бути постійно з дитиною, а спілкування в месенджері не вимагає безпосереднього спілкування дитини з батьком, але воно здатне, в умовах віддаленості батька від дитини, не втратити зв`язок між ними, забезпечити дитині можливість бачити батька, сприймати його та запам`ятовувати, чути його голос, що сприятиме поступовому налагодженню контакту. Враховуючи вік дитини, побудова стосунків між дитиною та її батьками, цілком залежить від батьків, які з метою найкращих інтересів дитини мають забезпечити контакт між дитиною та кожним із батьків, виховувати в дитині повагу один до одного. Враховуючи вік дитини, тривала відсутність в її житті батька, відсутність візуального та звукового контакту з ним, лише збільшуватиме прірву між ними, а тому суд приходить до переконання, що вищевказане рішення органу опіки, яке визначає побачення дитини з батьком в період його відпусток як військовослужбовця, в присутності матері, їх тривалість, не порушує інтересів жодної із сторін спору та враховує як інтереси та можливості батьків, так і відповідає найкращим інтересам дитини.

Більш того, суд звертає увагу на те, що за наявності між сторонами спору щодо участі батька у вихованні сина, зокрема порядку його спілкування з сином, звернення до суду з позовом про оскарження рішення органу опіки та піклування щодо визначення порядку зустрічей батька з сином, порушує принцип процесуальної економії, що узгоджується з позицією ВС викладеною у постанові від 9 червня 2021 року по справі № 370/408/19.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с. 8), однак враховуючи відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача (відповідачів).

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про оскарження рішення органу опіки та піклування про встановлення участі батька у вихованні малолітнього сина залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02.05.2023.

Суддя М.В. Березюк