Справа № 459/1921/22
Провадження № 2/459/297/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М.В.

з участю секретаря судового засідання Гук Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградської міської ради Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Львівській області про визнання права власності на гараж

У С Т А Н О В И В:

29.07.2022 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на гараж АДРЕСА_1 , загальною площею 24, 7 м кв., що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:009:0190.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що на підставі рішення Червоноградської міської ради від 23.09.2021 року йому належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0027 га, кадастровий номер :01:009:0190 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування гаражу. Дана земельна ділянка знаходиться що на АДРЕСА_2 . На даній ділянці ним був збудований гараж № НОМЕР_1 н, при цьому будівельні вимоги дотримано. Однак у зв`язку із тим, що гараж побудований без відповідної проектної документації не має можливості оформити право власності на нього. Тому, з врахуванням вимог ст.ст. 328, 331, 375, 376 ЦК України просив позов задовольнити.

29.08.2022 у дані справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.11.2022 було задоволено клопотання представника позивача та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області його правонаступником Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Львівській області.

28.12.2022 ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 23.01.2023.

09.02.2023 від представника третьої особи надійшло пояснення щодо позову, у якому він просив розгляд справи проводити у відсутності представника третьої особи. Також зазначив, що при вирішення спору слід встановити чи є позивач власником земельної ділянки, чи звертався він до компетентного органа про прийняття забудови в експлуатацію, чи є законною відмова та чи є порушення будівельних норм та істотних правил. Вказує, що наявність звіту про технічне обстеження не є доказом відсутності порушень будівельних норм, що може бути встановлено лише за результатами експертизи. Крім цього зазначив, що матеріали справи не містять проектної та робочої документації.

19.04.2023 сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пилипів В. І. подав заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача.

Представники відповідача та третьої особи подали заяви про слухання справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 28 квітня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 квітня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 28 квітня 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.09.2021 зареєстровано право власності позивача на земельну ділянку площею 0,0027 га з кадастровим номером :01:009:0190, на підставі рішення Червоноградської міської ради, ухваленого 23.09.2021 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №278106095 від 05.10.2021 (а. с. 7).

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 04.08.2021 вбачається, що земельна ділянка площею 0,0027 га, кадастровий номер :01:009:0190 знаходиться на АДРЕСА_3 ; цільове призначення даної земельної ділянки: для будівництва індивідуальних гаражів (а. с. 6).

На вказаній земельній ділянці позивачем збудовано гараж № НОМЕР_1 н, що підтверджується технічним паспортом, виданим Червоноградським бюро технічної інвентаризації (а. с. 8-10).

Згідно із довідкою №1 від 19.04.2023, виданою Гаражним кооперативом №3 ОСОБА_1 є членом гаражного кооперативу №3, у якому користується гаражем № НОМЕР_1 н, що розташований за земельній ділянці кадастровий номер :01:009:0190. Заборгованість станом на 19.04.2022 року відсутня (а. с. 105).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження №51 від 19.11.2021, проведеного експертом Юдицькою Я. М., останньою було здійснено технічне обстеження приміщення вказаного гаражу з метою визначення його фактичного технічного стану та надано висновок про те, що будівля гаражу відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та передбачає можливість подальшої експлуатації гаражу (а. с. 11-13).

Окрім цього, ФОП ОСОБА_2 надано висновок від 22.11.2021 про відповідність збудованого об?єкта державним будівельним нормам і правилам відповідно до: ДБН В 2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», ДБН В 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (а. с. 14-15).

Як видно із заяви власників гаражів, що межують з гаражем позивача, останні не мають претензій та зауважень до позивача, збудований гараж їхні права не порушує (а. с.53).

Також із матеріалів справи видно, що позивач звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України, проте 09.11.2022 документи позивачу були повернуті та надані роз`яснення що, без рішення суду узаконити гараж неможливо (а. с.100-101).

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №3 «Про практику застосування судами статі 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальними правилами особа, яка здійснила, або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника ( користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова у такому прийнятті, чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Отже, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи те, що позивач здійснив будівництво гаражу на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, а також те, що гараж відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, санітарним та пожежним нормам і правилам, не порушує прав та інтересів інших осіб, Червоноградська міська рада не оспорює та не порушує прав позивача на вказаний гараж, суд приходить до висновку, що вимоги за даним позовом є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 328, 376 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Червоноградської міської ради Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Львівській області про визнання права власності на гараж - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) право власності на гараж № НОМЕР_1 н, загальною площею 24, 7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28 квітня 2023 року.

Суддя: М. В. Мельникович