Справа № 361/5418/19
Провадження № 2/361/79/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

за участю секретарів судового засідання Мищенко С.Л.,

Смірнової І.В., Удовенко Д.С., Калініченко Н.В., Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядюк Ганна Дмитрівна, Головне управління юстиції Київської області про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядюк Ганна Дмитрівна, Головне управління юстиції Київської області, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 31 серпня 2002 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №321.

Від спільного подружнього життя сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував на те, що у період з 09 січня 1999 року по 13 грудня 2016 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій», про що зроблено запис в його трудовій книжці. За період роботи у вказаному товаристві неодноразово був нагороджений грамотами за багаторічну та сумлінну плідну працю, високий професіоналізм, особистий внесок у розвиток будівельної галузі.

У 2004 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» була надана позивачу квартира для проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертав увагу на те, що вказана квартира була виділена йому як працівнику даного товариства, оскільки одним із видів діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» було будівництво багатоквартирних та багатоповерхових будівель.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» надало своїм працівникам квартири, що, у свою чергу, були побудовані самим товариством.

Так як квартира була у непридатному для проживання стані у зв`язку із відсутністю ремонту в квартирі (тільки бетонне покриття стін та підлоги), позивач власними силами і за власні кошти здійснив ремонт квартири та умеблював квартиру всім необхідним для проживання.

На даний час у провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа №688/1693/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Незважаючи на намагання позивача помиритися та зберегти сім`ю з відповідачем, остання заперечувала проти примирення.

Разом з цим, відповідач почала погрожувати позивачу, що вижене його з квартири, яка була виділена позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» як працівнику вказаного підприємства, оскільки є її єдиним власником.

02 липня 2019 року позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Броварського міського округу Лисогор О.А. про надання інформації з державного реєстру щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, за результатами отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 12 травня 2017 року приватним нотаріусом Дядюк Ганною Дмитрівною був посвідчений договір купівлі-продажу квартири між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат Меркурій» та ОСОБА_4 .

Також 12 травня 2017 року приватним нотаріусом Дядюк Ганною Дмитрівною був посвідчений договір дарування квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

3 вищевказаної інформації позивачу стало відомо, що 12 травня 2017 року ОСОБА_4 , його теща, купила квартиру у Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» і в цей же день подарувала вказану квартиру своїй дочці відповідачу ОСОБА_2 , тобто квартиру, яку отримав позивач як працівник вказаного підприємства.

При цьому зауважував, що перед укладанням договору купівлі-продажу вищевказаної квартири відповідач повідомила його про необхідність внесення грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» для подальшого здійснення купівлі квартири, в якій вони (позивач та відповідач) проживали однією сімєю з 2004 року. Оскільки у них були відсутні такі кошти, позивач змушений був звернутися до своїх родичів з проханням позичити йому грошові кошти. Окрім того, зазначена квартира була також виплачена за рахунок заробітної плати позивача.

Отже, на думку позивача, спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, наголошував на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» не повідомило його про продаж квартири третій особі ОСОБА_4

18 квітня 2017 року ухвалою Господарського суду Київської області порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій».

Документи щодо діяльності вищевказаного товариства передані до Головного управління юстиції у Київській області (відділ банкрутства).

03 липня 2019 року на адресу Головного територіального управління юстиції у Київській області представником позивача був надісланий адвокатський запит про надання інформації щодо договору купівлі-продажу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» та ОСОБА_4

11 липня 2019 року на адресу представника позивача від Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшов лист №16946-3-20/34, в якому рекомендовано їй звернутися до Броварської міської ради для отримання реєстраційної справи.

Водночас 03 липня 2019 року на адресу приватного нотаріуса Дядюк Г.Д. представником позивача також було скеровано адвокатський запит про надання інформації щодо договорів купівлі-продажу та дарування, які вона посвідчувала 12 травня 2017 року.

У відповідь на адвокатський запит приватний нотаріус Дядюк Г.Д. повідомила, що згідно із статтею 8 Закону України «Про нотаріат» вона не має права надавати інформацію про осіб, їх майно, особисті майнові та немайнові права.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; здійснити поділ та визнати за ним право власності на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Філіпова О.В. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Данилов С.А. позов не визнали, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач вказувала на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Посилалась на те, що квартиру АДРЕСА_3 , вона отримала в якості подарунку. Відтак, вважає, що відповідно до вимог статті 57 Сімейного кодексу України спірна квартира не є спільною сумісною власністю сторін.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що вони з позивачем ОСОБА_1 є сусідами в одному будинку та на одній площадці, але в різних квартирах. Позивач проживав у квартирі разом з дружиною та дочкою. ОСОБА_1 дійсно тривалий час працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій». Вказане товариство надало своєму працівникові ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, позивач викупив це майно.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що вони з позивачем ОСОБА_1 разом працювали у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій». Протягом усієї трудової діяльності у товаристві позивач завжди відповідально ставився до виконання своїх обов`язків. Товариством було надано ОСОБА_1 квартиру, яку він у подальшому викупив. ОСОБА_4 ніякого відношення до підприємства не має.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що вони з позивачем ОСОБА_1 є сусідами житлового будинку, він знає позивача давно, вже 10-12 років. ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій», викупив квартиру, що була йому надана товариством, зробив ремонт. У цій квартирі проживав разом з дружиною та дочкою. Однак, йому невідомо, хто саме є власником вказаної квартири.

У судове засідання третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядюк Г.Д. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду лист про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання третя особа представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення позивача та відповідача, взявши до уваги покази свідків, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано 31 серпня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області, за записом №321, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 31 серпня 2002 року серії НОМЕР_1 (а.с. 37).

Від спільного подружнього життя мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38).

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Із записів трудової книжки колгоспника на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 09 червня 1999 року вбачається, що позивач 09 червня 1999 року був прийнятий на посаду газоелектрозварювальник 3 розряду у спецдільницю у Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій».

13 грудня 2016 до трудової книжки позивача було внесено запис, в якому зазначено, що він звільнений за згодою сторін (а.с. 18-19).

10 травня 2017 року засіданням Дирекції Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» було складено протокол, яким вирішено продати квартиру АДРЕСА_3 , та укласти договір купівлі-продажу: однокімнатна квартира АДРЕСА_4 загальною площею 45,7 м2 (житлова площа 17,0 м2) на мансардному поверсі 10-поверхового з мансардним поверхом житлового будинку, вартістю 150 000 гривень 00 копійок в тому числі ПДВ 25 000 гривень 00 копійок; до підписання договору покупець сплатив повну вартість квартири 150 000 гривень 00 копійок в тому числі ПДВ 25 000 гривень 00 копійок (а.с. 158).

12 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» (Продовець) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири під номером АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядюк Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за №920 (а.с. 163).

Згідно з п. 1.2. вищевказаного Договору відчужувана квартира належить Продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 травня 2003 року, виданого виконкомом Броварської міської ради на підставі рішення від 28.08.2001 року, номер: 315 та зареєстрованого в Броварському бюро технічної інвентаризації 26 травня 2003 року в книзі: 24/3, номер запису: 6966, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 1214139.

Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу квартири за домовленістю сторін, зазначена в п. 1.1. цього Договору квартира продається за 150 000,00 грн в тому числі ПДВ 25 000,00 грн, які Покупець сплатив до підписання цього Договору. Підписання Продавцем цього Договору свідчить про проведення з ним повного розрахунку за продану квартиру та відсутність будь-яких претензій в тому числі і майнових до Покупця.

Згідно з п. 2.2. Договору сторони підтверджують факт повного розрахунку та про відсутність фінансових та матеріальних претензій до Покупця по оплаті зі сторони Продавця.

Відповідно до п. 2.3. Договору відповідно до даних, викладених у довідці виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» №01/69 від 13 квітня 2017 року балансова вартість квартири становить: 16 900 гривень 00 копійок.

12 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири під номером АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядюк Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за №923 (а.с. 162).

11 липня 2019 року ТОВ «Консалт-С» надано висновок про вартість майна, а саме: однокімнатної квартири під номером АДРЕСА_3 , відповідно до якого вартість цього майна становить 622 430 гривень 00 копійок (а.с. 30).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 зробив ремонт у квартирі та облаштував квартиру всім необхідним для проживання (а.с. 65).

З довідки голови правління ОСББ «Декабристів 44» Шелест К.К. від 27 травня 2019 року вбачається, що згідно із заявою ОСОБА_2 та доданими документами права власності на квартиру АДРЕСА_3 , із травня 2017 року відшкодування за утримання будинку та опалення нараховується на ОСОБА_2 . По бухгалтерським даним до травня 2017 року квитанції нараховувались на ОСОБА_1 . Документів щодо попереднього власника немає, так як згідно із законом вся картотека передана в реєстраційний відділ міста Бровари (а.с. 68).

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

За частиною першою статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таке ж положення містить і частина друга статті 372 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18).

Судом встановлено, що спірне майно придбано за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, матір відповідача придбала вищезазначену квартиру без повідомлення про це позивача та без отримання його згоди. При цьому відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є її процесуальним обов`язком.

Оскільки спірна квартира була придбана в період шлюбу сторін, то це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а та обставина, що воно зареєстроване на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 190, 368, 316, 317, 319, 355 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 65, 68-70 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на частину квартири АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Сердинський