ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 705/387/23
Провадження № 22-ц/821/921/23
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Годік Л. С.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 уклала з АТ «ТАСКОМБАНК» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 032/7383134-СК від 02.12.2019.

Натомість, відповідачем вищезазначений Кредитний договір не виконано, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості.

Станом на 15 січня 2020 року, заборгованість за Договором № 032/7383134-СК від 02.12.2019 становить 16801,34 грн, з яких: 9979,73 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6621,61 грн - заборгованість за відсотками, 200 грн - сума заборгованості за пенею.

10.09.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16801,34 грн, з яких 9979,73 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6621,61 грн - заборгованість за відсотками, 200 грн - сума заборгованості за пенею.

Позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 032/7383134-СК від 02.12.2019 в загальній сумі 16801,34 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано належного обґрунтування щодо розміру наданого та отриманого відповідачем ОСОБА_1 розміру кредиту.

Також, не надано відповідних доказів виконання Договору факторингу № НІ/11/5-Ф, укладеного між ТОВ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме сплати ціни продажу права грошової вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 , що відповідно, ставить під сумнів набуття права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за невиконання нею умов Кредитного договору № 032/7383134-СК від 02.12.2019, укладеного з ТОВ «ТАСКОМБАНК».

Крім того, позивачем не надано доказів повідомлення боржника ОСОБА_1 протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором фактору про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

В апеляційній скарзі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити у повному обсязі.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 032/7383134-СК від 02.12.2019 є необґрунтованим та суперечить доказам, які є в матеріалах справи.

Вказує, що доданими до позову Договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, витягом з Реєстру боржників від 10.09.2021 до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, копією Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників за Договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, які були додані до позову та знаходяться в матеріалах справи підтверджується факт відступлення права грошової вимоги від ТОВ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Звертає увагу суду, що Кредитний договір № 032/7383134-СК від 02.12.2019, Договір факторингу № 032/7383134-СК від 02.12.2019 в установленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Зазначає також, що до позову було додано детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 032/7383134-СК від 02.12.2019.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

02.12.2019 між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 032/7383134-СК від 02.12.2019, підписанням якого вона акцептувала Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК (а.с. 5).

Відповідно до Умов Заяви-Договору, підписавши даний договір відповідач підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей відображених в Заяві-Договорі, та в офіційних документах наданих позичальником банку; повідомила про відсутність наміру здійснювати будь-які угоди за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб; засвідчила відсутність можливості вирішального впливу з боку інших осіб на проведення Позичальником фінансових операцій; погодилася з тим, що Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua), на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов Договору.

Згодна, що Тарифи Банку разом з цією Заявою-Договором є невід`ємними частинами договору; під час укладання договорів і додаткових угод до них Банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, як зроблені за допомогою засобів копіювання; підтвердила, що ознайомлена зі змістом Договору банківського обслуговування, зокрема з термінами публічні особи їх пов`язані та близькі особи, кінцевий бенефіціарний власник контролер, та зобов`язався їх виконувати; відповідач надала дозвіл на обробку персональних даних з метою та на умовах, які встановлено в Договорі про банківське обслуговування та інше.

До позову також було додано паспорт споживчого кредиту «Велика п`ятірка», де зокрема міститься строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, базова процентна ставка 44,7%, штрафи 100 грн за кожен факт, пеня відсутня, орієнтовна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування 12307,95 грн на прикладі суми кредитного ліміту 10000 грн та його погашення впродовж 12 місяців та інші необхідні умови передбачені для даного виду договорів, що доведено до відповідача та підтверджується його підписом. Строк дії паспорту до 01.01.2020 (а.с. 6).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 10.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором від 02.12.2019 складає 16801,3451 грн, з яких: 9979,73 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6621,61 грн сума заборгованості за відсотками та 200,00 грн штраф (а.с. 10-11).

10.09.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 12-14).

Пунктом 3.1. Договір факторингу №НІ/11/5-Ф визначено, що фактор зобов`язується у день укладення сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1191449,90 грн на банківський рахунок клієнта.

Пунктом 3.1. Договір факторингу №НІ/11/5-Ф визначено, що клієнт зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до положень п. 2.3. Договору факторингу № НІ/11/5-Ф, відступлення права вимоги та всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги згідно з додатком № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з Додатком №1 до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, витягу з Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16801,34 грн, з яких: 9979,73 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6621,61 грн сума заборгованості за відсотками та 200,00 грн сума заборгованості за пенею.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 від 10.09.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «ТАСКОМБАНК» уклали цей акт про те, що на виконання п. 2.1 договору факторингу №НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 від 10.09.2021, клієнт передав, а фактор отримав Реєстр прав вимоги кількістю 2376, після чого, з урахуванням п. 2.1 договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги (а.с. 15).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Крім того, в апеляційній скарзі Товариство просило суд розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника ПАТ «ФК «ЄАПБ».

Судом додатково здійснене повідомлення сторін шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судова влада в Україні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір № 032/7383134-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що разом становлять Кредитний договір № 032/7383134-СК від 02.12.2019.

10.09.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/5-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, в тому числі щодо Кредитного договору № 032/7383134-СК від 02.12.2019.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

На підтвердження виконання Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, а відтак і переходу права вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 , позивач надав Договір факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, Додатк № 1 до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, витяг з Реєстру прав вимоги, Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.202.

Однак суд першої інстанції вважав, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що позивач сплатив АТ «ТАСКОМБАНК» за передані права вимоги суму в розмірі 1191449,90 грн відповідно до п. 3.1 Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, зокрема, відсутній платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів у зазначеному розмірі.

Відповідно до положень п. 2.3. Договору факторингу № НІ/11/5-Ф, відступлення права вимоги та всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги згідно з додатком № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору.

Отже акт прийому-передачі реєстру прав вимоги підписується сторонами після обумовленої сторонами оплати. Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.

До апеляційної скарги ТОВ «ФК «ЄАПБ» було долучено копію платіжного доручення № 17451 від 10 вересня 2021 року, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на користь АТ «ТАСКОМБАНК» грошові кошти згідно Договору про відступлення права вимоги № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 на суму 1191449,90 грн.

Вищезазначене підтверджує факт виконання п. 3.1 Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 та доводить обставину набуття позивачем права вимоги до позичальників АТ «ТАСКОМБАНК», в тому числі і до ОСОБА_1 , відтак спростовує висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту набуття ним права вимоги за Кредитним договором № 032/7383134-СК від 02.12.2019.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) суд дійшов висновку, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Станом на час подання позову та вирішення справи Договір факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, яким відступалися права вимоги за Кредитним договором від № 032/7383134-СК від 02.12.2019 від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», є чинним і саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» за відповідним договором є новим кредитором за кредитним договором № 032/7383134-СК від 02.12.2019 і має право вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

ТОВ «ФК «ЄАПБ», на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, до суду першої інстанції надано копію Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 032/7383134-СК від 02.12.2019, паспорт споживчого кредиту «Велика п`ятірка» від 02.12.2019 (строк дії до 01.01.2020) та розрахунок заборгованості.

Заява-договір, на яку посилається ТОВ «ФК «ЄАПБ» в позовній заяві, містить лише суму бажаного кредитного ліміту у розмірі 10000 грн, прохання відкрити поточний рахунок у гривні бажання оформити на своє ім`я платіжну картку та її отримання: тип MASTERCARD WORLD PUDRA Миттєва № 235708 (строк дії картки відсутній).

Крім того, вказана заява не містить умов договору щодо строку дії договору, відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. При цьому в заяві зазначено зокрема, що публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua), на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов Договору, а Тарифи Банку разом з цією Заявою-Договором є невід`ємними частинами договору.

Проте, звертаючись в суд з даним позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало суду докази того, які ж саме діяли умови кредитування та були розміщені на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та з якими ознайомилась та погодилась позивач, не надано суду також Тарифів Банку, про які зазначено в заяві.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та штрафу, що повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

На ряду з цим, у доданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту, який підписаний 02.12.2019 ОСОБА_1 , зокрема зазначено строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, базова процентна ставка 44,7%, штрафи 100 грн за кожен факт, пеня відсутня, орієнтовна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування 12307,95 грн на прикладі суми кредитного ліміту 10000 грн та його погашення впродовж 12 місяців та інші необхідні умови передбачені для даного виду договорів, що доведено до відповідача та підтверджується його підписом.

Разом з тим, підписаний сторонами 02.12.2019 паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Стаття 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону).

Частиною 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12).

Зі змісту самого паспорту споживчого кредиту вбачається, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 6).

При цьому, апеляційний суд зауважує, що інформація, яка міститься в паспорті зберігає чинність до 01.01.2020.

Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 до укладення кредитного договору та втратила чинність 01.01.2020, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20.

Крім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві, та не може бути взятий до уваги судом, оскільки з аналізу останнього вбачається, що в ньому включенні нараховані відсотки, розмір та порядок нарахування яких не було узгоджено між сторонами.

Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом Банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування відсотків та штрафів (пені), а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19).

З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом та відповідно, має заборгованість у розмірі зазначеному в розрахунку АТ «ТАСКОМБАНК».

Крім того, у витязі з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , зокрема, на пеню у розмірі 200 грн, у позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» теж просило стягнути саме 200 грн пені, проте це не узгоджується із умовами паспорту споживчого кредиту, де зазначено пеня відсутня, та розрахунком заборгованості, де заборгованість по пені відсутня, проте наявний штраф у розмірі 200 грн.

При цьому, позивачем не надано суду виписки по рахунку відповідача, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Відповідно до положень ст. ст. 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та незаконність відмови у стягненні заборгованості згідно наданого позивачем розрахунку.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про зміну судового рішення, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Враховуючи, що рішення суду змінюється в частині мотивації, судові витрати в суді першої інстанції зміні не підлягають, судові витрати в суді апеляційної інстанції необхідно залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2023 року змінити, виклавши мотивацію рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 26 липня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак