Справа № 594/197/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

при секретарі: Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 05 березня 2020 року позичив відповідачці 1000 доларів США, під 10 % місячних, строком на три місяці, а саме мала повернути грошові кошти в строк до 06 червня 2020 року. У зазначений термін відповідачка позичені гроші не повернула та ухиляється від виконання свого зобов`язання.

А тому, просить стягнути з відповідачки 1300 доларів США боргу за договором позики від 05 березня 2020 року, 2447, 68 грн, що складає три проценти річних від суми боргу за період з 07 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року, а також 3073, 60 грн понесених нею судових витрат, з них 1073, 60 грн судового збору та 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідачка повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи, не отримала, таке повернулося на адресу суду з відміткою причини невручення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

А тому, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідачки, відповідачка по справі 27 березня 2023 року про надходження позову та розгляд справи повідомлена через офіційний веб-сайт Борщівського районного суду.

На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, що слідує з письмової розписки (названої сторонами Договір), складеної 05 березня 2020 року та долученої до матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 позичила у позивача ОСОБА_1 1000 доларів США під 10 % місячних на строк три місяці.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачкою склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики.

Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики перед позивачем ОСОБА_1 не виконала і в строк, який зазначений у розписці, борг не повернула, про що свідчить розписка, яка знаходилася у позивача як кредитора.

Позивач просить стягнути з відповідача 1300 доларів США боргу за договором позики від 12 січня 2018 року з врахуванням 10 % місячних, 2447, 68 грн, що складає три проценти річних від суми боргу за період з 07 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1ст. 625 ЦК України).

Крім того, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням того, що відповідачкою не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає, що позивачем підставно заявлено вимоги про стягнення 1300 доларів США за договором позики від 05 березня 2020 року з врахуванням 10 % місячних; 2447, 68 грн - 3 % річних від суми боргу за період з 07 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Проведений позивачем ОСОБА_1 розрахунок 3% річних є вірним, їх розмір відповідає вимогам чинного законодавства України.

У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 3073, 60 грн підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача.

На підставі ст.ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 березня 2020 року в сумі 1300 (однієї тисячі триста) доларів США, 3% річних від суми боргу за період з 07 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року в сумі 2447 (дві тисячі чотириста сорок сім) грн 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

позивач: ОСОБА_1 , житель с.Шупарка Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , жителька с.Горошова Чортківського району Тернопільської області.

Суддя: