Справа № 141/129/23
Провадження №2/141/45/23
27 квітня 2023 року смт Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,
при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 141/129/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
23.02.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17.03.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області №2-349/2010 від 08.12.2010 шлюб між сторонами розірвано. 22.11.2011 року між позивачем та ОСОБА_4 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, та позивач змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
В подальшому, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області №141/530/14-ц від 19.06.2014 стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Оскільки потреби дитини у купівлі одягу, продуктів харчування та медикаментів, здобуття освіти збільшуються відповідно з віком, а розмір аліментів, що стягуються з відповідача, на даний час є недостатнім, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Отже, ОСОБА_1 просить суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів, присуджених рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 19.06.2014 у справі №141/530/14-ц з твердої грошової суми 600 грн на 1/4 частку всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 28.02.2023 провадження у справі №141/129/23 відкрито, розгляд справи призначено на 28.03.2023.
Судове засідання, призначене на 28.03.2023, не відбулось та було відкладене на 27.04.2023 у зв`язку з неявкою сторін.
Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 27.04.2023 не з`явилася, надавши заяву від 27.04.2023 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 27.04.2023 повторно не з`явився, при цьому, належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, однак відзив не подав, причини поважності неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.
Як вбачається з трекінгу поштових відправлень, судову повістку про виклик до суду на 27.04.2023, направлену на адресу проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вручено особисто одержувачу 04.04.2023.
Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 28.02.2023, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 28.02.2023 відповідачем подані не були.
Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи.
Ухвалою суду від 27.04.2023 постановлено провести заочний розгляд справи № 141/129/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.03.2009 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 08.12.2010 у справі № 2-349 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.03.2009, розірвано.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 22 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , актовий запис № 35. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Як вбачається з рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 19.06.2014 року у справі № 141/530/14-ц та виконавчого листа Оратівського районного суду Вінницької області, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 600 (шістсот гривень) 00 копійок щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки № 21-16 від 27.01.2023 року, виданої Чагівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Оскільки розмір аліментів, присуджений рішенням суду, на даний час є недостатнім до утримання малолітньої дитини, позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених до стягнення з відповідача з твердої грошової суми на розмір у частці від доходу відповідача.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд керується наступним.

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Також, Верховний Суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній грошовій сумі та навпаки).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За вказаних фактичних обставин справи № 141/129/23, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, у зв`язку із зміною матеріального стану одержувача аліментів, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з твердої грошової суми в розмірі 600 грн на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили й до повноліття дитини.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа Оратівського районного суду Вінницької області від 19.06.2014 року, виданого 03.07.2014 року, по справі № 141/530/14-ц.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за виконавчим листом Оратівського районного суду Вінницької області, виданого 03.07.2014 по справі № 141/530/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід державного бюджету України судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 01.05.2023.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ).

Суддя С.В. Климчук