КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Єдиний унікальний номер справи № 369/8914/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4431/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року АТ «Кредит Європа Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Позов обґрунтовано тим, що 27 серпня 2008 року між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», правонаступником якого є АТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 00010-МЕ-57 (далі - Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору позивач надав відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 70 000 доларів США строком користування 80 місяців із сплатою 15,05% річних, а Відповідач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі повернути Позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Кредитного договору у повному обсязі.

Позивач 09 квітня 2009 року надіслав відповідачу дострокову вимогу впро погашення боргу у повному обсязі протягом 30 днів, а саме - погашення основного боргу в розмірі 68 440,76 доларів США, відсотків за користування коштами в розмірі 2509,46 доларів США, пені в розмірі 69,11 доларів США.

Позивач вказував, що ці обставини встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц, провадження № 2/369/1176/17, що набрало законної сили.

Таким чином з 10 травня 2009 року почав перебіг триваючого строку неправомірного користування відповідачем-боржником грошовими коштами у грошовому зобов`язанні згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За період з 25 червня 2018 року по 25 червня 2021 року розмір трьох відсотків річних, розрахований від основної суми боргу у 68 440,76 доларів США, становить 6159,66 доларів США.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 3% річних за вказаний період в сумі 6 250, 92 доларів США.

Рішенням Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року позов АТ «Кредит Європа Банк» задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредит Європа Банк» 3% річних в сумі 6 250,92 доларів США та понесені витрати по сплаті судового збору - 2574,77 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував відсутність у матеріалах справи доказів належного виконання АТ «Кредит Європа Банк» своїх зобов`язань за кредитним договором № 00010-МЕ-57 від 27 серпня 2008 року, а також доказів отримання ОСОБА_1 вимоги про погашення боргу від банку. Вказує, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц (роздруківка якого з Єдиного державного реєстру судових рішень України міститься у матеріалах справи) не є належним та допустимим доказом під час розгляду даної справи, оскільки предметом розгляду справи № 369/7729/14-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області була позовна заява Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, тому це рішення не стосується ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Кредит Європа Банк» вказує, що факт існування заборгованості та її розмір підтверджується належними та допустимими доказами, а саме - випискою з особового рахунку ОСОБА_1 та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц.Тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить рішення Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6250,92 доларів США.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір був укладений та підписаний між сторонами в електронній формі, і такі дії сторін узгоджувалися з вимогами статей 6, 627 ЦК України, а також статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то з неї підлягає стягненню розмір отриманих кредитних коштів, а також передбачені договором відсотки.

Такі висновки суду є правильними, такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 27 серпня 2008 року між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», правонаступником якого є АТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 00010-МЕ-57.

За умовами Кредитного договору Позивач надав Відповідачу на умовах повернення, строковості, платності споживчий кредит у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США строком користування 80 (вісімдесят) місяців із сплатою 15,05% річних, а Відповідач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі повернути Позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Кредитного договору у повному обсязі.

Позивач 09 квітня 2009 року надіслав відповідачу дострокову вимогу про погашення боргу у повному обсязі протягом 30 днів, а саме - погашення основного боргу в розмірі 68 440,76 доларів США, відсотків за користування коштами в розмірі 2509,46 доларів США, пені в розмірі 69,11 доларів США.

Ці обставини встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц, провадження № 2/369/1176/17, що набрало законної сили.

Отже, з 10 травня 2009 року почав перебіг триваючого строку неправомірного користування відповідачем-боржником грошовими коштами у грошовому зобов`язанні згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до розрахунку заборгованості за 3% річних за договором про надання споживчого кредиту №010ML000001657 від 27 серпня 2008 року укладеного між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_1 , за період з 25 червня 2018 року по 25 червня 2021 року розмір трьох відсотків річних, розрахований від основної суми боргу у 68 440,76 доларів США, становить 6159,66 доларів США.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року у справі № 2-2712/12, провадження № 61- 6389св18 також установлено, що «що 27 серпня 2008 року між ПАТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала споживчий кредит у розмірі 70 000 доларів США зі строком користування 80 місяців - до 27 квітня 2015 року зі сплатою 5.05% річних».

Крім цього рішенням Києво-Святошинського районного суду від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц встановлено, що Позивач у зв`язку з невиконанням вимоги від 09 квітня 2009 року звернувся у серпні 2014 року до суду із вимогами до боржника та поручителя про стягнення заборгованості.

Підтвердженням звернення до суду є ухвала Києво-Святошинського районного суду від 04 серпня 2014 у справі № 369/7729/14-ц, провадження № 2/369/3222/14 про відкриття провадження у справі.

Як роз`яснено правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду (у постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц), трирічний період тривалого правопорушення грошових зобов`язань Відповідачем для мети застосування до нього відповідальності, встановленої ст. 625 ЦК України у цій справі обмежується останніми трьома роками, які передували подачі Позивачем свого позову.

Позов поданий Позивачем 25 червня 2021 року, отже відповідальність за порушення грошових зобов`язань Відповідача розрахована за трирічний період, який передував подачі позовної заяви, тобто з 25 червня 2018 року по 25 чеврня 2021 року, що становить 1096 днів.

Відповідно до ч. 4 - ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду доказів погашення боргу за спірним кредитним договором в розмірі 68 440,76 доларів США.

Відповідно до наданого банком розрахунку, за період з 25 червня 2018 року по 25 червня 2021 року сума 3% річних становить 6250, 92 доларів США.

Судом перевірено вказаний розрахунок, підстави сумніватися в його правильності відсутні.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення кредитного договору та перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом першої інстанції.

Посилання у апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 травня 2020 року по справі №219/1704/17 щодо відсутності оригіналу кредитного договору як підстави для відмови у позові банку, не можуть бути враховані судом під час розгляду даної цивільної справи, оскільки стосуються правовідносин стягнення заборгованості за кредитним договором, в той час як предметом розгляду даної справи є стягнення 3% річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Твердження апелянта щодо неможливості урахування роздруківки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц як доказу під час розгляду даної цивільної справи оцінюються судом критично.

Так, відповідно до норм ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Нормами ст. 3 вказаного Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до ст. 4 Закону судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Частиною 3 ст. 6 Закону визначено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Враховуючи наведене, необхідно звернути увагу на те, що суд який розглядає справу, може самостійно при здійсненні судочинства використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, на який сторона у справі посилається як на доказ для доведення певних обставин, тобто, у разі наявності сумніву у суду щодо заявлених доказів позивача, суд не обмежений у можливості перевірити в Реєстрі наявність зазначених судових рішень та їх зміст.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі № 369/7729/14-ц не стосується учасників даної цивільної справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.І. Савченко