Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1130/22
Провадження № 2/499/64/23
У Х В А Л А

Іменем України

"02" січня 2023 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них.

Зазначена справа відповідно до автоматизованого розподілу судових справ від 27.12.2022 року передана в провадження судді Тимчука Р.М.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Суддею при дослідженні поданої позовної заяви встановлено, що позивачем при поданні позову не дотримано вимоги ст..175 ЦПК України.

Згідно п. 6 ч. 1ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Частиною 1 ст.158 СК України передбачено, що орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, за заявою матері, батька дитини. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Тобто, саме орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. І лише після того, коли один із батьків ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, врегульовано ст. 159 СК України. Так, згідно вказаної статті, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Пунктом 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Таким чином, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є батьком дітей, матір`ю яких є відповідачка, з якою відносини не склалися, та сторони припинили спільно проживати, у зв`язку з чим діти залишилася мешкати з відповідачкою. При цьому, відповідачка почала перешкоджати позивачу у спілкуванні з дітьми.

Однак, за змістом позовної заяви вбачається, що позивачем не зазначено доказів, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо перешкод, які чиняться відповідачем у спілкуванні з дитиною, а також щодо звернення до уповноваженого органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї (позивачем до позову долучено заяву адресовану до служби у справах дітей, проте вона не містить доказів подання та прийняття службою у справах дітей), та прийнятого рішення за результатом такого звернення, а також щодо невиконання рішення відповідачем.

Правовий висновок щодо обов`язковості подання висновку органу опіки та піклування при розгляді судом спорів цієї категорії, а також про необхідність попереднього звернення до органу опіки та піклування для вирішення спору міститься у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 638/18531/16-ц.

Отже, позивач, під час звернення до суду, виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, але не зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, також відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, а саме звертався до органу опіки та піклування з питання визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, та не містять рішення органу опіки та піклування з даного приводу.

Крім того позивачем у справі визначено учасників у справі третю особу служба у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області.

Згідно з ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до вимог ст. 52, ст. 53 ЦПК України треті особи поділяються на два види: треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, згідно ст. 19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Також, позивач не зазначає чи заявляє вказана третя особа самостійні вимоги щодо предмета спору, на боці кого виступає вказаний учасник процесу та не наводить жодного обґрунтування того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов`язки третьої особи.

Отже, позивачеві необхідно визначитися з відповідним органом опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, відповідно до вимог ст. 56 ЦК України, участь яких є обов`язковою відповідно до вимог ст. 19 СК України, зазначити чи заявляє третя особа самостійні вимоги щодо предмета спору, на боці кого виступає третя особа із обґрунтуванням того, яким чином рішення суду може вплинути на права і обов`язки саме залученої третьої особи, зазначивши відповідні обґрунтування.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак позивачем у позовній заяві не зазначено доказів, які підтверджують: спільне проживання дітей з матір`ю (довідка тощо); порушення відповідачкою ст.155 СК України; позбавлення відповідачкою права позивача на участь у вихованні дітей; звернення до відповідачки щодо вирішення питання участі у спілкуванні позивача з дітьми та у їх вихованні та відмови відповідачки у наданні такої згоди, тобто, що відповідачка порушила його право, яке він просить поновити у судовому порядку.

Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У зв`язку із наведеним вище, суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у даній справі.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості позивачів та відповідачів.

Також, вважаю за необхідне роз`яснити позивачу, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст.ст.175, 185 ЦПК України, суддя

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити вищевказані недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали .

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано суддею 02 січня 2023 року.

СуддяР. М. Тимчук