Справа № 450/400/21 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/4073/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Зимноводівська сільська рада Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

04.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та збільшити розмір аліментів на утримання дитини.

Позов обгрунтовувала тим, що з 20.07.2016 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька - ОСОБА_3 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька постійно проживаєз нею ( ОСОБА_1 ) та перебуває на її утриманні. 27.08.2020 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 . Її теперішнього чоловіка донька називає батьком. Відповідач зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, притягався до адміністративної відповідальності за водіння транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, участі у вихованні доньки не бере, не дбає та не піклується про дитину, не цікавиться станом її здоров`я, не турбується про фізичний і духовний розвиток доньки. Всі питання щодо виховання дитини вона змушена вирішувати самостійно без участі та підтримки відповідача. Вона ніколи не створювала перешкод у побаченнях відповідача з дитиною, однак відповідач бажання бачитися з донькою не виявляє. Крім того, відповідач зловживає своїми батьківськими правами та вчиняє дії всупереч інтересам дитини, які проявляються у його постійних відмовах та зволіканнях на прохання позивача надати дозвіл для виїзду дитини за межі України з метою її оздоровлення та відпочинку. Вона ( ОСОБА_1 ) зверталася до органів опіки та піклування з метою отримання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. 05.01.2018 року Залізничним районним судом міста Львова видано судовий наказ №462/5902/17, згідно якого з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.12.2017 року. Відповідач сплачує аліменти періодично, внаслідок чого в нього наявна заборгованість з їх сплати, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 12.07.2019 року у справі №462/3094/19 про стягнення заборгованості та пені по сплаті аліментів. На даний час її матеріальне становище погіршилося, потреба у додаткових витратах на утримання дитини зросла. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж встановлений судовим наказом, а саме в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісяця, що буде достатнім для забезпечення потреб дитини. Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив лише з доводів відповідача щодо заперечення останнього проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які не підтверджено належними доказами. При цьому, ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов`язків відносно дитини підтверджено належними та достатніми доказами, а саме висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 № 61-105/0/2-21 від 19.02.2021 року та рішенням Зимноводівської сільської ради від 15.07.2021 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 ». Суд не врахував поведінку та особу відповідача, а також обставини справи, які свідчать про те, що останній не бере участі у вихованні та утриманні дитини, керується виключно корисливим мотивом збереження батьківства відносно ОСОБА_3 та приховує свої доходи для того, щоб не сплачувати аліменти у розмірі, достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 проти скарги заперечили.

Представник Зимноводівської сільської радаи Львівського району Львівської області - Щепанкевич І.І. подала заяву, в якій скаргу ОСОБА_1 підтримала, просила скаргу задоволити, судове засідання проводити у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до положень ст.ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та духовний та моральний розвиток, той з батьків, що проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має мати незаперечні підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» зазначив, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зроблено правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявника проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання ним апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (ч.ч.5, 6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 27 лютого 2023 року в справі № 443/643/21.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 21.02.2017 року, актовий запис № 65.

Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 01.08.2018 року (справа №462/1011/18) між ними розірвано.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1

05 січня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі №462/5902/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.12.2017 року.

Як убачається з матеріалів справи, 02.11.2018 року ОСОБА_2 надав згоду на тимчасові поїздки за кордон та виготовлення всіх необхідних документів та віз до Єгипту, Туреччини, Іспаніії, Італії та країн Шенгенської співдружності, які відбудуться у період з 02 листопада 2018 року по 02 листопада 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , яку у цей же день (02.11.2018 року) відкликав, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року у справі № 462/3094/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 6702 гривні 10 коп.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала гурток раннього розвитку, проходила курс лікувальних та профілактичних масажів і гімнастики, огляд у стоматолога та сімейного лікаря лише у супроводі мами ОСОБА_1 , яка здійснювала оплату за надані дитині послуги.

Згідно довідки ЗДО «Казковий світ» від 21.01.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.09.2020 року відвідує заклад дошкільної освіти «Казковий світ». Дитину у садок приводять і забирають ОСОБА_1 (мама), ОСОБА_11 (дідусь), ОСОБА_12 (бабауся) та ОСОБА_13 (чоловік ОСОБА_1 , дитина називає його батьком).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 21.01.2021 року, проведеного державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) при примусовому виконанні виконавчого листа №462/5902/17 від 05.01.2018 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, боржнику нарахована заборгованість зі сплати аліментів, що станом на 21.01.2021 року становить 86 534,75 грн., з яких боржником сплачено 69 161,85 грн. Заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 21.01.2021 року становила 17 372,90 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 26.04.2021 року, проведеного державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заборгованість зі сплати аліментів станом 26.04.2021 року у ОСОБА_2 відсутня.

Згідно висновку органу опіки та піклування Зимноводівської сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області від 15.07.2021 року №260 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 » визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача, оскільки він не здійснює належного виховання дитини, не займається та не бажає займатися її утриманням, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та вихованням, не надає матеріальної допомоги, чим порушує ст.ст. 150, 152 Сімейного кодексу України.

Судом апеляційної інстанції в ході розгляду справи в якості свідків також були допитані ОСОБА_14 (дідусь дитини, батько позивачки ОСОБА_1 ), ОСОБА_15 (хресна мама дитини, сестра позивачки ОСОБА_1 ), ОСОБА_16 (няня дитини), які показали, що з серпня 2017 року відповідач ОСОБА_17 з дитиною не спілкується, участі у її вихованні не бере. ОСОБА_17 передавав доньці подарунки, однак остання не розуміла від кого їх отримувала. На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_4 у США. Дитина не знає ОСОБА_17 , батьком називає ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_17 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела та не надала суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, намагається відновити спілкування з нею, виникнення заборгованості по сплаті аліментів, яка є погашеною, не підтверджує небажання батька дитини приймати участь у її утриманні і вихованні. Судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Також в матеріалах справи відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

При цьому, колегія суддів враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та виключною мірою щодо батьків, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження зміни свого матеріального стану чи матеріального стану відповідача, зокрема доказів про отримання ОСОБА_2 доходів в розмірі, який би давав можливість останньому сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн щомісячно, з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в частині збільшення розміру аліментів необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови 01 травня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра