Справа № 727/356/23
Провадження № 4-с/727/5/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Вахнован Д.В

заявника ОСОБА_1 . Та в її інтересах представника адвоката Кутровської Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за скаргою ОСОБА_2 (РОНКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до особи відносно якої подана скарга Першого відділу ДВС м. Чернівці Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) (юридична адреса: м. Чернівці вул.. Руська, 183, про визнання неправомірними та скасування постанов про накладення арешту та обмеження права керування транспортними засобами, ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги. До Шевченківського районного суду м. Чернівці звернулась ОСОБА_1 із скаргою на дії Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З метою обґрунтування скарги вказувала наступне, що у серпні 2022 року нею було отримано Вимогу про проведення зустрічей з дитиною у відповідно до графіку, який був виконаний на підставі виконавчого документу. На виконання даної вимоги, нею особисто та її донькою було подано лист та заяву, із змісту якої вбачається, що вона, як матір, не чинить перешкод у виконанні рішення суду в рамках даного виконавчого провадження. Зазначає, що у вересні 2022 року було отримано смс - повідомлення з банку про накладення арешту на розрахункові рахунки, якими вона користувалася, як приватний підприємець, що фактично паралізувало її роботу, проте коли вона звернулася до банку з метою з`ясування причини такого арешту, їй повідомили, що слід звернутися до органу ДВС для з`ясування причин накладення такого арешту. 21.09.2022 року та 26.09.2022 року (повторно) її представником було направлено заяву до ДВС з метою отримання відомостей на підставі чого було накладено такий арешт,та при ознайомлені з матеріалами справи було встановлено, що окрім складення постанови про накладення арешту на рахунки, було складено ряд постанов про чергове накладення штрафних санкцій, однак жодного документу направлено не було. Звертає увагу на те, що з постановами, які були складені у період з 01.10.2021 року по день (29.09.2022 року) вона ознайомлена не була та таких не отримувала, та як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державний виконавець не направляв їх їй, з метою повідомлення боржника, саме тому просила про поновлення процесуального строку щоб їх оскаржити в судовому порядку. Посилається на те, що з оскаржуємими постановами вона була ознайомлена тільки - 30.09.2022 року, саме тому вона з цього приводу зверталася до суду.

Просить суд, поновити строк на подання скарги щодо оскарження - постанови від 07.02.2022 року, яка складена старшим державний виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 до погашення заборгованості по сплаті аліментів, - постанови від 06.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733, - постанови від 07.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733; - постанови від 21.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733; - постанови від 29.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 - визнати протиправними та скасувати наведені вище постанови.

Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.01.2023 року скаргу прийнято до розгляду.

10.02.2023 року представником відповідача - Першим відділом ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевчук В.А скеровано до суду відзив на скаргу про визнання неправомірними та скасування постанов про накладення арешту та обмеження права керування транспортними засобами. У відзиві, просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та в її інтересах представник адвокат Кутровська Н.В, відповідно підтримали викладені у скарзі доводи, скаржник надала пояснення аналогічні обставинам викладеним у скарзі. Представник органу виконавчої служби Шевчук В.А в судовому засіданні проти скарги заперечував в повному обсязі.

В подальшому сторони, відповідно в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи. До суду були скеровані письмові заяви про розгляд справи за відсутності скаржниці і в її інтересах адвоката та за відсутності представника суб`єкта оскарження.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду

Встановлені судом обставини та досліджені докази. Суд, вивчивши обставини наведені в скарзі, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, звертає увагу на наступне. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом належними доказами по справі встановлено, що 15.10.2014р. Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способів часті у вихованні дитини.(а.с.16). 27.01.2020 року старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Верстюк Б.А. було складено Постанову про відкриття провадження у справі ВП за № 51114733. 29.08.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про накладення штрафу серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень за невиконання рішення суду.(а.с.22-23) 06.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про арешт коштів божника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду.(а.с.34-35) 07.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про накладення штрафу серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень за невиконання рішення суду.(а.с.24-25) 07.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про арешт коштів божника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду. (а.с.36-37) 09.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про накладення штрафу серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень за невиконання рішення суду.(а.с.26-27)21.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про накладення штрафу серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень за невиконання рішення суду.(а.с.28-29) 29.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про накладення штрафу серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 гривень за невиконання рішення суду.(а.с.30-31). 29.09.2022 року старший державний виконавець Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна склала Постанову про арешт коштів божника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду.(а.с.40-41)

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.11.2022 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, в частині позовних вимог про оскарження наведених вище постанов.(а.с.52-55)

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у державного виконавця знаходиться виконавче провадження на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі за № 727/10594/13 -ц від 23.10.2014 року.

Постановами які наведені вище неодноразово було накладено арешт на розрахункові рахунки, про що не було повідомлено боржника жодного разу. Також в ходів дослідження оригіналу матеріалів виконавчого провадження, було встановлено, що Виконавчий лист було пред`явлено до виконання у 2014 році, про що міститься відмітка у виконавчому листі, та як наслідок було складено ряд актів, про виконання судового рішення та вказане виконавче провадження було завершено у 2015 років, про що свідчить Постанова від 29.01.2015 року та відмітка на звороті виконавчого листа, і такий виконавчий лист було пред`явлено повторно до виконання, спочатку у 2014 році, та надалі відповідно до рішення суду - у 2016 років, проте у листопаді 2016 року виконавчий лист повернуто стягувану, та як наслідок було складено ряд актів щодо відсутності перешкод у виконанні судового рішення, та про його фактичне виконання, і саме з цих підстав, виконавче провадження було закінчено. У подальшому, виконавче провадження за № 51114733 було відкрито вже у 2020 році, про що свідчить відповідна дослідження постанова від 27.01.2020 року. Однак зважаючи на строки пред`явлення виконавчого документа, де зазначено один рік, вбачається, що таке виконавче провадження було відкрито з порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема було прийнято виконавчий лист поза межами строків, що визначені в самому виконавчому документів, зокрема строк становив до 23.10.2015 року, та враховуючи терміни пред`явлення, як переривають строк пред`явлення такого виконавчого листа мав би становити до листопада 2017 року, однак як вбачається з матеріалів справи, такий був пред`явлений ще у січні 2020 року, поза межами строків що визначено Законом України Про виконавче провадження

Відповідно до вимог чинного законодавства, визначено, що виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта. А зважаючи що у Виконавчому документи визначено строк пред`явлення один рік, та враховуючи термін пред`явлення з 2014 року по листопад 2016 року, то строк повторного пред`явлення становить до листопада 2017 року. Проте з витребуваного та дослідженого в засіданні виконавчого провадження вбачається, що такий строк пред`явлення є пропущеним, що було підставою для відмови у прийнятті виконавчого документу до виконання. Закон України Про виконавче провадження регламентує, що у разі пропущення строку пред`явлення до виконання виконавчого документу: орган державної виконавчої влади/приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення (частина четверта статті 4 Закону).

Відповідно до частини шостою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що стягнення на майно боржника у вигляді накладення арешту на грошові кошти здійснюється у розмірі та обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом з метою забезпечення реального виконання рішення суду. Статтею 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" вказує на те, що рішення суду про стягнення коштів та рішення суду про зобов`язання вчинити певні дії є різними за своєю правовою природою, тому для цих рішень встановлено різний порядок їх виконання.

Тобто, положеннями Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості накладення арешту на грошові кошти та арешт майна боржника і встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами при виконанні рішення немайнового характеру. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1Податкового кодексу України, рахунок ФОП, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1Закону України "Про теплопостачання",статті 18-1Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України"Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Проте, державний виконавець, не довів до відома боржника про накладення штрафу, не було роз`яснено і не було запропоновано ОСОБА_1 добровільно його сплатити, не було роз`яснено право оскарження постанови; в чому також вбачається не правомірність дій виконавця.

Судом установлено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.02.2022 року, про яку ОСОБА_1 стало відомо 30.09.2022 року, винесена була в межах іншого ВП а саме за № 51114733, та не має жодного відношення до рішення про стягнення аліментів. Аналогічне стосується і оскаржуємих постанов, зокрема, - про арешт коштів боржника від 29.09.2022 року, 21.09.2022 року, 07.09.2022 року, від 09.09.2022 року. При встановленні неправомірності дій державного виконавця, судом звертається увага на те, що у державного виконавця не було правових підстава накладення арешту на рахунки боржника, тим самим блокувати господарську діяльність ОСОБА_2 , як ФОП, про що виконавцю було достеменно відомо. Звягінцева була позбавлена права на захист, права на оскарження наведених вище оскаржуємих постанов, внаслідок того, що останній їй державним виконавцем фактично не були направлені, натомість в матеріалах провадження, дослідженого в судовому засіданні деякі з таких листів наявні. Законодавцем визначено, що безумовно, гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця у межах виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, то фактично у кожній оскаржує мій постанові, державний виконавець зазначає, що ОСОБА_1 не виконала Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі № 727/10594/13-ц від 23.10.2014 року, відповідно до якого було зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , в той же час вбачається, що під час проведення виконавчих дій Боржник неодноразово наголошувала державному виконавцю як в усному так і у письмовому порядку, що вона жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні доньки із батьком, не зважаючи на той факт, що матір дитину приводила на побачення, що також зафіксовано і дане вбачається з матеріалів виконавчого провадження досліджених в засіданні. При цьому, суд звертає увагу, що після отримання листа у серпні 2022 року, щодо графіку побачень з дитиною, боржник відразу відреагувала, шляхом подання листів, які містяться у матеріалах справи, та в оригіналі виконавчого провадження, яке було предметом дослідження. Однак не зважаючи на листи, державний виконавець у Постановах, які є предметом оскарження зазначає, що нею перевірено виконання боржником рішення суду за адресою АДРЕСА_2 та побачення з дитиною не відбулося оскільки боржник не забезпечив присутність дитини, саме тому було накладено штраф та вжито інших заходів у вигляді арешту та тимчасової заборони права керування транспортним засобами, не зважаючи на той факт, що судове рішення, полягає у зобов`язанні не чинити перешкод, так суд не зобов`язував Позивача здійснювати привід доньки проти її волі до додому батька. Оскільки, за своєю суттю рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.0.2014р, яке перебуває на примусовому виконанні, носить немайновий характер, виконавчий документ не містить жодних вимог щодо стягнення грошових коштів з боржника й закон прямо не передбачає можливість застосувати арешт грошових коштів та майна боржника, як спосіб забезпечення виконання рішення немайнового характеру, то державний виконавець має застосовувати тільки ті заходи, які передбачені Розділом 8 Закону України "Про виконавче провадження".

Ці заходи повинні бути спрямовані на забезпечення виконання рішення саме немайнового характеру. Намагання державного виконавця забезпечити виконання судового рішення немайнового характеру за допомогою заходів, які прямо не передбачені законом є втручанням у право боржника на мирне володіння майном, тобто порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно правової позиції від 07.11.2019 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 420/70/19, адміністративне провадження № К/9901/23252/19 (ЄДРСРУ № 85450386) досліджував питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні, у якому, зазначив, що притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі № 537/3986/16 - а (ЄДРСРУ № 74204195).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ). Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ).

Положеннями статті 63 Закону № 1404-VІІІ визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до статті 64-1 Закону № 1404-VІІІ виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. Згідно п.10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, якою передбачено у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

За встановлених і з`ясованих в судовому засіданні обставин, державний виконавець не тільки не встановив сам факт невиконання судового рішення, яке полягало лише у не перешкоджанні, а не в обов`язковому приводу доньки за місцем проживання батька, але й не переконався чи були поважні причини неприбуття доньки на зустріч із батьком. Матеріали дослідженого в засіданні виконавчого провадження, не містять доказів якими державний виконавець встановив факт не забезпечення спілкування з дитиною та встановлення таких обставин, за яких чинилися перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , оскільки виконавець перевірив лише факт неприбуття ОСОБА_6 на адресу батька та не поцікавилася причиною, не зважаючи на той факт, що матір дитини повідомляла. Як вбачається із судового рішення та Виконавчого листа, Шевченківський районний суд м. Чернівці у справі за № 727/10594/13-ц зобов`язав скаржницю не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , а не здійснювати привід дитини по місцю проживання батька - АДРЕСА_2 , та така вимога в рішенні не передбачена.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII (mutatis mutandis пункти 77, 79 постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17), постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови. Велика Палата Верховного Суду скасовувала постанову державного виконавця за результатами касаційного перегляду судових рішень щодо розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця (див. постанову від 04.07.2018 у справі 761/12665/14-ц).

Велика Палата Верховного Суду за правовим висновком своїм враховувала що за змістом частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Матеріали справи та матеріали відповідно виконавчого провадження не містять скасування оскаржуємих постанов. При цьому, суд звертає увагу, що можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону № 1404-VIII, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 339 ГПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд. Представник суб`єкта оскарження Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції натомість не навів доводів та заперечень, які спростовували б вимоги ОСОБА_2 та надані ним докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Згідно вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, встановивши правомірності дій державного виконавця та прийнятих ним рішень, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог за скаргою.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд, - ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду із зазначеною скаргою.

Постанову від 07.02.2022 року, яка складена старшим державний виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 до погашення заборгованості по сплаті аліментів скасувати.

Постанову від 06.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 скасувати.

Постанову від 07.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 скасувати.

Постанову від 21.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 скасувати.

Постанову від 29.09.2022 року, яка складена старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осух Вікторія Олегівна про арешт коштів боржника серії ВП № 51114733 на ОСОБА_1 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.03.2023 року

Суддя Слободян Г.М