Справа № 282/607/22
Провадження № 2/282/21/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

при секретарі судового засідання - Демчук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє ОСОБА_3 , до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів - адвокат Гіщинський І.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- стягнути з АТ "Страхова група "ТАС"(приватне) на користь ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 234 000,00 грн. страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, 13 000 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою;

- стягнути з АТ "Страхова група "ТАС"(приватне) на користь ОСОБА_1 6500 грн. страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою;

- стягнути з АТ "Страхова група "ТАС"(приватне) на користь ОСОБА_2 6500 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблої ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачів зазначає, що 12.02.2022 близько 22 год. 40 хв. за адресою вул.Центральна с.Велика Волиця Житомирського району Житомирської області відбулася ДТП, в якій водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra» р.н. НОМЕР_1 , виїхала за межі дороги в лівий кювет, де відбувся з`їзд автомобіля в ставок та його перекидання. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих ушкоджень загинула на місці події.

13 лютого 2022 року за фактом ДТП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 з кваліфікацією ч.4 ст.286-1 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на дату подання позову до суду досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні триває та здійснюється Слідчим управлінням ГУНП у Житомирській області.

Відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів №АТ1636819, який діяв на момент настання ДТП.

ОСОБА_4 є законним представником дітей загиблої ОСОБА_7 , дочки ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 , дітям спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та втраті годувальника.

ОСОБА_1 є батьком загиблої ОСОБА_7 , а тому у зв`язку із її смертю йому спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді.

Позивачка ОСОБА_2 є особою, яка понесла витрати на поховання загиблої ОСОБА_7 , тому у зв`язку із її смертю їй спричинена шкода, яка проявилася у витратах, понесених на поховання.

Ухвалою суду від 19 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляду за правилами загального позовного провадження.

У визначений законом строк представник відповідача надіслав до суду Відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів в повному обсязі. У поданому Відзиві зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1636819, порядок і умови виплати страхового відшкодування за яким регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Особи, які мають право на отримання відшкодування, зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме, надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Представником відповідача зазначено, що для отримання страхового відшкодування позивачам необхідно звернутися до АТ «СГ «ТАС» (приватне) в передбаченому законом порядку та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. Оскільки позивачами не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування та не надано доказів виникнення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи, тобто вироку суду по кримінальному провадженню, то відповідно у відповідача немає підстав для здійснення виплати страхового відшкодування. Представник відповідача звернув увагу на те, що кримінальне розслідування за фактом спірного ДТП ще триває та особу винну у скоєнні ДТП не встановлено. Факти, встановлені під час розгляду кримінальної справи, щодо наявності чи відсутності вини водія, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, та настання смерті потерпілої особи внаслідок вказаної ДТП, буде залежати від наявності або відсутності обставин, що є підставами для задоволення або відмови в задоволенні позовних вимог у даній справі. Відсутність інформації про набрання законної сили рішенням у кримінальній справі зумовлює припинення перебігу строку прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Оскільки відсутній вирок, який набрав законної сили, то відсутній факт порушення строків на виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим вимоги позивачів є передчасними та необґрунтованими.

Разом з Відзивом представником відповідача надіслано до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням (Вироком) по досудовому розслідуванні №00000098 передбаченому ч.4 ст.286-1 КК України.

Ухвалами суду від 01.11.2022 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі залишено без задоволення, закрито підготовче засідання по справі, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року позовну заяву в частині вимог ОСОБА_4 про стягнення з Акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (приватне) на користь ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 234 000,00 грн. страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та 13 000,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою залишено без розгляду на підставі п.2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду надійшло клопотання адвоката Гіщинського І.Ю. про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника за наявними в справі матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи містяться клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на період дії в країні військового стану.

Враховуючи те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, в тому числі за клопотанням представника відповідача, та те, що чинним законодавством не передбачено відкладення судового розгляду на період дії військового стану, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У ч.1 ст. 223 ЦПК України зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та надані учасниками процесу доказами, судом встановлено наступне.

ІВстановлено, що 12.02.2022 близько 22 год. 40 хв. водій ОСОБА_8 керувала автомобілем «Opel Astra» р.н. НОМЕР_1 по вул.Центральній в с.Велика Волиця Любарської ОТГ Житомирського району Житомирської області в напрямку с.Мотовилівка, виїхала за межі дороги в лівий кювет, де відбувся з`їзд автомобіля в ставок та його перекидання.

Внаслідок вказаної ДТП водія ОСОБА_8 з отриманими тілесними ушкодженнями госпіталізовано до Любарської ЦРЛ, а пасажир автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження від чого загинули на місці.

13.02.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 за ч.4 ст.286-1 КК України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16 лютого 2022 року Любарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №46.

Висновок експерта №22 та довідка видана обласним бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради вказує, що причиною смерті ОСОБА_7 є утоплення у воді.

Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане Стрижівською сільською радою Любарського району Житомирської області вказує, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 і її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , актовий запис №52.

13 листопада 2018 року заочним рішенням Любарського районного суду №282/1461/18, шлюб, зареєстрований 24 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Любарського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №27, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянином України та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище ОСОБА_13 . Дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 залишено для проживання з матір`ю.

В накладній від 13.02.2023 міститься перелік товарів придбаних на поховання ОСОБА_2 на загальну суму 6500.00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом №АТ/636819, страховик є діючим членом МТСБУ.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст.ст 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому, слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому, відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №447/2222/20 (провадження № 61-19906св21) від 21 квітня 2022 року.

З огляду на зазначене не звернення потерпілого до страховика з досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування не позбавляє його права звернутися з такими вимогами у судовому порядку, тому доводи відповідача щодо передчасно звернулася до суду із таким позовом є необґрунтованими.

Також суд відхиляє твердження представника АТ «СГ «ТАС» (приватне), що для розгляду даного позову є обов`язкова наявність встановлення вини водія у скоєнні ДТП, оскільки такі доводи не відповідають нормам чинного законодавства.

У даній справі не встановлено, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілої ОСОБА_7 або непереборної сили.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону України № 1961-IV).

У відповідності до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , ОСОБА_14 батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 стверджується, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 , і її батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 стверджується, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 , і її батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Таким чином, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_7 є: - батько загиблої ОСОБА_1 та діти загиблої ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення.

Щодо відшкодування витрат на поховання, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 27.1 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.4 Закону №1961-IV встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 понесла витрати на поховання у розмірі 6500,00 грн., що підтверджується накладною №б/н від 13.02.2022.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з АТ «СГ`ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування документально підтверджених понесених нею витрати на поховання у розмірі 6500,00 грн., а тому позов в даній частині підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, суд зазначає наступне.

Позивачі при поданні позову до суду були звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 1984,80 (одна тисяча вісімдесят чотири) гривні судового збору (992,40 грн., які підлягали сплаті при подачі позову ОСОБА_1 992,40 грн., які підлягали сплаті при подачі позову ОСОБА_2 ).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на клопотання представника позивача, щодо продовження строку надання доказів сплати судових витрат, непов`язаних із наданням правничої допомоги, при ухваленні рішення не вирішує питання стягнення даних судових витрат.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок смерті дочки.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_2 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на поховання загиблої ОСОБА_7 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) в дохід Держави 1984 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень 80 копійок судового збору, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: казначейство України; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (приватне), місце знаходження: вул. Брацлавська,62 м. Вінниця, .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.М. Носач