ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/695/23 Провадження № 2/636/898/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 27.08.2011, актовий запис № 231. Сторони мають спільних неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.

Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про підтримання та визнання позовних вимог, в яких просили розглядати справу за їх відсутності.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Суд оцінив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, і вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

27 серпня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис № 231, на підтвердження чого надане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 3). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_6 .

Сторони від шлюбу мають спільних неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого надані копії відповідних свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 12.08.2014 та серії НОМЕР_3 від 09.01.2019.

Як вбачається зі змісту позову, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, тому на думку позивача збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим. Тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини.

Суд з`ясував причини розірвання шлюбу, дослідив матеріали справи, і вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, у відповідності до положень пп. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як встановлено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 15.02.2023, укладений між адвокатом Івановим О.А. та ОСОБА_1 з додатком № 1 від 15.02.2023, в якому визначений розмір гонорару, попередній розрахунок послуг з надання правничої допомоги від 15.02.2023, акт виконаних робіт від 16.02.2023, довідку про оплату юридичних послуг адвоката від 15.02.2023.

Суд розглядає такі документи як належні та допустимі докази здійснених витрат, тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, з огляду на норми ч. 2 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку про доведеність заявником понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 1000,00 гривень.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 1000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відносити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Позивачка, яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище свого чоловіка, виявила бажання залишити шлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст.10, 11, 76-80, 133, 206, 223, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 231.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 судовий збір, сплачений у розмірі 1073,60 гривень та судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, в розмірі 1000,00 гривень, а всього 2073 (дві тисячі сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок..

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 » .

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя