Справа № 756/7301/22
Провадження № 2/756/3070/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 17 333,00 грн., а також судових витрат у розмірі 2481,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22.01.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3545509 про надання коштів кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування їх за реквізитами платіжної картки. 30.11.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №30112021, у відповідності до умов якого, ТОВ "Авентус Україна" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Авентус Україна" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.2. Договору факторингу, перехід від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку№2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3545509 в розмірі 14 075,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками; 00,00 грн. - заборгованість за пенею, штрафами. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилаються на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 14 075,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, 25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі - ТОВ «МАНІФОЮ») та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1979040. 11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно п.1.2. Договору факторингу, перехід від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 1979040 в розмірі 3 258,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 967,14 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 490,86 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилаються на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 3 258,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 967,14 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 490,86 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику. Позивач направив до відповідача письмове повідомлення про відступлення прав вимог заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також повідомлення про порядок погашення заборгованості за кредитним договором та договором позики та включення персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Однак відповідач у порушення умов кредитного договору та договору позики не сплатив суму заборгованості позивачу, та у разі неотримання повідомлення про відступлення прав вимоги - також не сплатив суму заборгованості первісним кредиторам. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 17 333,00 грн. з якої: заборгованість за кредитним договором № 3545509 в розмірі 14 075,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками; за договором позики № 1979040 в розмірі 3 258,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 967,14 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 490,86 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором № 3545509 від 22.01.2021 у розмірі 14 075 (чотирнадцять тисяч сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, заборгованості за основною сумою боргу; 9 075 (дев`ять тисяч сімдесят п`ять) гривень 00 копійок заборгованості за відсотками; за договором позики № 1979040 від 25.03.2021 у розмірі 3 258 (три тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок., з яких: 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 копійок заборгованості за основною сумою боргу; 967 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень 14 копійок заборгованості по процентам за користування позикою; 490 (чотириста дев`яносто) гривень 86 копійок заборгованості за процентами на прострочену позику, а всього на загальну суму - 17 333 (сімнадцять тисяч триста тридцять три) гривні 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень 00 копійок.

01.03.2023 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення від 21 листопада 2022 року, в якій просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі № 756/7301/22; скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2022 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2022 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2022 у цивільній справі №756/7301/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи у загальному позовному провадженні відмовлено. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

06.06.2023 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому серед іншого зазначено, що ОСОБА_1 частково визнає позовні вимоги у розмірі 1800,00 грн., в іншій частині вважає вимоги, що викладені у позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки, проценти за договорами можуть нараховуватись виключно в межах визначеного договорами строків кредитування, та після спливу вказаного строку нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 Цивільного кодексу України (що підтверджується висновками Великої палати Верховного Суду пунктів 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12). Таким чином, враховуючи вищевикладене та розрахунки заборгованості за Договорами укладеними між: ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , надані ТОВ "ФК "ЄАПБ", вбачаються ознаки порушення законодавства України в частині нарахування платежів (процентів) за прострочення виконання (невиконання) відповідачем зобов`язань за вказаними договорами, які нараховані за межами строку дії кредитного договору. Крім того, згідно умов договору № 3545509 від 22.01.2021, а також Графіку платежів до договору, сума кредиту становить 5000 грн., проценти за користування кредитом становлять 1353,75 грн. Однак, відповідачем були сплачені кошти згідно умов даного договору на загальну суму 9213,75 грн. Також, зазначає, що розрахунок нарахованих процентів за договором № 1979040 від 25.03.2021 позивачем не надано. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до Військового квитка серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 приймав участь у антитерористичній операції з 10.11.15-14.03.16, 19.05.16-16.07.16 та згідно посвідчення серія НОМЕР_4 від 18.07.2016 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на день укладання договору. Представник відповідача вважає, що дана підстава є самостійною підставою для відмови у позові у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з відсотків та судового збору. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Також, представник позивача просив стягнути з позивача суму судових витрат відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 6000,00грн.

13.06.2023 на адресу суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надіслано відповідь на відзив, у якому представник позивача заперечує проти обставин, викладених представником відповідача у відзиві, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що позивачем до позовної заяви були долучені паперові копії електронних договорів укладених з ОСОБА_1 , які мають юридично однакову силу. При укладанні договорів сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач не виконав умов укладених договорів, а тому позивач має право пред`явити до нього позов. Щодо нарахування відсотків за договором № 3545509 від 22.01.2021 позивач зазначає, що цей договір було укладено на строк 15 днів і у відповідності до Розділу 4 Договору відбулась його пролонгація. Позичальник декілька разів здійснював часткове погашення заборгованості, тим самим здійснюючи пролонгацію договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, відсотки за прострочення по стандартній ставці нараховувались 84 дня, що не перевищує 90 днів передбачених п.п. 4.3.1 Договору. Отже нарахування відсотків будо здійснено у відповідності до умов договору та додатків до нього. Щодо нарахування відсотків за договором № 1979040 від 25.03.2021, при укладанні якого сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач не надав доказів на спростування розрахунку позивача. Крім того, позивач зазначає, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути з відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами. Щодо розповсюдження на відповідача Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Відповідач не надав Первісним кредиторам жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги, відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Щодо витрат відповідача на правову допомогу, позивач вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки стороною відповідача не надано до суду затвердженого прайсу надання послуг та/або інших документів, з яких було можливим встановити похідні розрахунків витрат на правничу допомогу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся. При цьому, 05.05.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 3545509 (а.с.7-12), який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного відповідача, який зазначений у п. 10 договору.

На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.2 договору).

Згідно із п.1.3. договору, сума кредиту складає: 5000,00 грн. Тип кредиту - кредит.

Відповідно до п.1.4 договору, строк кредиту 15 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

За змістом п. 1.5 договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку, зазначеного в п. 1.4 цього договору; знижена процентна ставка становить 1,805 % в день та застосовується відповідно до визначених договором умов.

Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою у розмірі 693,50 % річних, за зниженою процентною ставкою в розмірі 658,83 % річних (п.1.7. договору).

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1979040 (а.с.34-38), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного відповідача, який зазначений у п. 9 договору.

Відповідно до умов вищезазначеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» було надано відповідачу суму позики в розмірі 1800,00 грн., строком до 20.04.2021 (26 днів), зі сплатою відсотків, відповідно до Додатку № 1 до договору позики.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» зобов`язання за договорами виконали, а відповідач порушив умови договорів в частині неповернення кредиту та позики та несплати відсотків за їх користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.

30.11.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №30112021, у відповідності до умов якого, ТОВ "Авентус Україна" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Авентус Україна" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п.1.2. Договору факторингу, перехід від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку№2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 3545509 в розмірі 14 075,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками; 00,00 грн. - заборгованість за пенею, штрафами.

11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно п.1.2. Договору факторингу, перехід від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 1979040 в розмірі 3 258,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 967,14 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 490,86 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику.

Позивач направив до відповідача письмові повідомлення про відступлення прав вимог заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також повідомлення про порядок погашення заборгованості за кредитним договором та договором позики та включення персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с.20, 43).

Згідно поданого розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем становить 17 333,00 грн. з якої: заборгованість за кредитним договором № 3545509 в розмірі 14 075,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9 075,00 грн. - заборгованість за відсотками; за договором позики № 1979040 в розмірі 3 258,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 967,14 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 490,86 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику.

Заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором та договором позики не погашалось, вимоги позову щодо заборгованості за основною сумою боргу по договору позики у сумі 1800грн. визнаються відповідачем.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм частини першої статті 1048, частини першої статті 1054, частини другою статті 1050 ЦК України, викладених у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

У постанові від 23.05.2018 року у справі №910/1238/17 з приводу застосування приписів ст. 1048 ЦК України у разі неправомірного, незаконного користуванням боржником грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання Велика Палата Верховного Суду вказала на таке.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами цього спору внаслідок припинення договору депозиту і невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.20.2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків за межами дії договорів є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи позивача про нарахування відсотків по договору №3545509 від 22.01.2021, з огляду на пролонгацію договору, не знайшли свого підтвердження.

Щодо стягнення відсотків в межах дії договорів та заперечень відповідача з посиланням на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», слід зазначити наступне.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У Прикінцевих положеннях Закону №№1275-VII є пряма вказівка про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям - з початку до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову підчас мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу та Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства оборони України, викладеними у листах від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417 «Щодо особливого періоду», від 20 жовтня 2016 року №316/1/906 «Щодо дії особливого періоду», скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. З огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації без прийняття рішення щодо проведення демобілізації не припиняє особливий період.

Відповідне рішення уповноваженою особою про його скасування, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймалося.

Отже, нині триває кризова ситуація, що загрожує національній безпеці України, і особливий період, адже його скасування має бути проведено окремим указом про демобілізацію.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Суд, враховує наявні у справі докази, що підтверджують факт участі відповідача у антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій. Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме щодо ОСОБА_1 не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період.

Таким чином на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період.

Доводи представника позивача про те, що відповідач не звертався до фінансової установи та не надавав документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює відповідно до вимог процесуального законодавства, і з урахуванням конкретних обставин цієї справи, і вважає, що відсутність звернення відповідача до первісних кредиторів та позивача, не спростовує той факт, що на ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». А за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.

Суд, згідно розрахунку заборгованості, з урахуванням платежів відповідача на погашення боргу, сума, яка підлягає до стягнення з відповідача є лише сума заборгованості за договором № 1979040 від 25.03.2021, яка складає 1800,00 грн. основного боргу, тому на підставі вищевикладеного позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Врешті заявлених позовних вимог, слід відмовити.

Що стосується вимог про відшкодування позивачем на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи особливості розгляду справи у спрощеному провадженні, відповідна заява стороною про понесення витрат на правничу допомогу має бути подана до виходу суду в нарадчу кімнату. Як убачається із матеріалів справи, адвокат Боденко Д.О. подав відповідну заяву до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У обґрунтування заяви про понесені відповідачем витрат на правничу допомогу, адвокат Боденко Д.О. подав договір про надання правової допомоги від 11.12.2022 року укладений між адвокатом Боденко Д.О. та Панасюком М.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер, квитанцію про оплату послуг адвоката.

У пункті 3.1 договору про надання правової допомоги від 11.12.2022 адвокатом Боденко Д.О. та Панасюком М.В. погоджено, розмір фіксованого гонорару в сумі 6000,00 грн за надання правничої допомоги, представлення інтересів клієнта в Оболонському районному суді м.Києва у справі №756/7301/22.

Верховний Суд в постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19 дійшов висновку, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Крім того, слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07. 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи відповідача, а також ураховуючи критерій складності справи, ціну позову, досвід адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ №002259 від 29.08.2018), принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9-14, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за Договором позики № 1979040 від 25.03.2021 року у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 копійок; витрати по сплаті судового збору у розмірі 257 (двісті п`ятдесят сім) гривень 65 копійок.

Врешті заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

1. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30);

2. Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя М.М. Ткач