ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4778/23 Справа № 214/6523/22 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 214/6523/22

провадження № 22-ц/803/4778/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/6523/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року (суддя Сіденко С.І.),ухвалене в приміщенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2022 року ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулося до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в обґрунтування якого посилалося на те, що відповідно до статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. З 01.10.2018 року ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: вул. Катеринівська, буд. 1, м. Кривий Ріг, надає послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до умов укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, кожен зі співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. Позивач, як виконавець, зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані; здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством, тощо. Відповідачі своєчасно та у повному обсязі плату за надані послуги не сплачували.

Враховуючи вищезазначене, ТОВ «Житлосервіс-КР» просило суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по оплаті за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надану за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року в загальному розмірі 5 144,02 грн, інфляційні втрати у розмірі 502,29 грн, 3% річних у розмірі 166,24 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року позов ТОВ «Житлосервіс-КР» задоволено: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість по оплаті за надані за адресою АДРЕСА_1 , житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року, в розмірі 5 144,02 грн, інфляційні втрати в розмірі 502,29 грн, 3% річних в розмірі 166,24 грн, а загалом 5 812,55 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо в рівних частках, на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» по 1 240,50 грн, в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Щомісяця, з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року позивач нараховував відповідачам плату за надані житлово-комунальні послуги, виходячи із встановлених тарифів, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти за вказані послуги не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість. Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума заборгованості за спірний період розрахована правильно та становить 5 144,02 грн. Крім того, суд також виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 502,29 грн та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 166,24 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Житлосервіс-КР» в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що правовідносини щодо надання та споживання послуг між ТОВ «Житлосервіс-КР» та відповідачем, як споживачем таких послуг, не існують, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не є підставою для виникнення цивільно-правових відношень. Крім того, інших доказів використання житлово-комунальних послуг, а саме, акту виконаних робіт, затверджений з обох сторін, не надано. Також посилається на те, що судом не з`ясовані обставини та не встановлено, яким чином повідомлялись відповідачі про нарахування плати за надані житлово-комунальні послуги, про період оплати за послуги, про рахунки про оплату. Вважає безпідставними вимоги щодо стягнення індексу інфляції відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ТОВ «Житлосервіс-КР» подало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на законність і обґрунтованість оскаржуваного відповідачем рішення, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ТОВ «Житлосервіс-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг.

Згідно з довідками за відомостями Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 07.12.1989 року; ОСОБА_2 з 03.07.1997 року.

Між ТОВ «Житлосервіс-КР» і співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , одними із співвласників якого є відповідачі, 05.06.2018 року було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

За даним договором позивач є управителем та зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язується оплачувати управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства України та умовами цього договору.

Відповідачі є споживачами послуг, що надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: АДРЕСА_1 , однак вартість отриманих житлово-комунальних послуг своєчасно не сплачують, в результаті чого виникла заборгованість, що відповідно до розрахунку за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року становить 5 144,02 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задоволення позову ТОВ «Житлосервіс-КР» суд першої інстанції мотивував тим, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Щомісяця, з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року позивач нараховував відповідачам плату за надані житлово-комунальні послуги, виходячи із встановлених тарифів, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти за вказані послуги не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість. Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума заборгованості за спірний період розрахована правильно та становить 5 144,02 грн. Крім того, суд також виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 502,29 грн та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 166,24 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (статті 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За статтею 5 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до статті 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги », споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України « Про житлово-комунальні послуги », проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Крім того, наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні зобов`язує, зокрема, по його утриманню та нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг незалежно від місця фактичного проживання, що узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За частинами 1-3 статті 10 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку » управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За частинами 2, 11 статті 10 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку » до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком. Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

Відповідно до частин 1, 5 статті 11 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку » управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Встановлено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є підприємством, що надає мешканцям послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Крім того, між ТОВ «Житлосервіс-КР» з однієї сторони та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , в особі ОСОБА_3 , уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі протоколу зборів співвласників БКБ від 05.05.2018 року, з іншої сторони, було укладено договір про надання послуг з управління будинком від 05.06.2018 року, за яким управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства України та умовами цього договору. Послуга полягає у забезпеченні управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Перелік складових послуги зазначено у додатку 2 до цього договору.

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 вищезазначеного договору кожен зі співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.

Отже, ТОВ «Житлосервіс-КР» прийняло багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_2 на обслуговування.

За таких обставин, між позивачем та відповідачем є договірні правовідносини, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Так, за спірний період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року ТОВ «Житлосервіс-КР» нараховувало відповідачам плату за надані житлово-комунальні послуги, виходячи із встановлених тарифів, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти за вказані послуги не сплачували внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5 144,02 грн.

Судом першої інстанції було перевірено надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги за спірний період. Відповідачами розрахунок заборгованості не спростовано, свого розрахунку не надано.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи факт неналежного виконання відповідачами обов`язку по оплаті послуг з житлово-комунальних послуг, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 5 144,02 грн. Доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують.

За частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. При цьому, апеляційний суд, перевіривши належним чином правильність нарахувань зазначених сум, погоджується з визначеним розміром.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Посилання відповідача на те, що після ознайомлення з матеріалами електронної справи нею було виявлено відсутність деяких документів, зокрема позовної заяви ТОВ «Житлосервіс-КР», що унеможливило надання нею відзиву, є безпідставними, оскільки в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 фактично визнала отримання позовної заяви ТОВ «Житлосервіс-КР» в січні 2023 року. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, поданий ОСОБА_1 до суду першої інстанції через систему «Електронний суд», та який був врахований судом під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло