"27" квітня 2023 р. Справа № 363/1186/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

27 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.

за участю секретаря Дудник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

28 лютого 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 3 березня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено до розгляду на 12:00 27 квітня 2023 року.

У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує клопотання позивача, яке міститься у позовній заяві, про розгляд справи без участі представника банку, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує та те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, поважність причин неявки у судове засідання не повідомив, відповідно до статей 174, 178 ЦПК України не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову, положення частини першої статті 223 ЦПК, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явилися.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої

статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Обґрунтування позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 листопада 2021 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №15066/112/2021, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 50000 гривень зі сплатою 56,7% річних за користування кредитом та терміном повернення до 11 листопада 2024 року включно.

Згідно умов пункту 1.4 Кредитного договору видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок позичальника.

Факт перерахування позичальнику кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером від 12 листопада 2021 року №443898.

Відповідно до пункту 5.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути Банку Кредит/Кредити у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором і Додатковими договорами.

Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється на ануїтетною схемою, згідно Додатку 1 (Платіжного календаря), що є невід`ємною частиною цього договору.

Всупереч вимогам законодавства та умовам Кредитного договору, Позичальник систематично не виконував взяті на себе кредитні зобов`язання, кредит не погашає.

Крім того, в порушення пункту 3.6 договору, позичальник не сплатив проценти за користування кредитом, строк сплати яких настав, чим порушив, передбачене частиною першою статті 1048 ЦПК України, право позивача на їх отримання.

Відповідно до пунктів 2.3.2, 5.8 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частини кредиту).

На виконання вимог пункту 2.4 Кредитного договору, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по тілу та процентах, Банк 2 листопада 2022 року скерував Позичальнику лист-вимогу про дострокове виконання зобов`язання, однак вона залишилась без реагування.

Станом на 1 лютого 2023 року заборгованість по кредитному договору №15066/112/2021 від 12 листопада 2021 року становить 64640,99 гривень, з яких: 47432,87 гривні заборгованість за кредитом, 1720,12 гривень заборгованість за процентами.

Позивач, посилаючись на положення статей 510, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» заборгованість за Кредитним договором №15066/112/2021 від 12 листопада 2021 року у розмірі 64640,99 та судовий збір у розмірі 2684 гривні.

Щодо правової позиції учасників провадження.

Жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмету спору.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 12 листопада 2021 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №15066/112/2021, згідно якого ОСОБА_1 надано безготівково на поточний рахунок позичальника кредит у сумі 5000,00 гривень, з умовою повернення в термін до

11 листопада 2024 року, сплатити проценти за користування Кредитом в порядку та на умовах цього договору (а.с. 6-9).

Згідно із пунктом 1.4 Договору , видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок позивальника.

Факт перерахування позичальнику кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером від №443898 від 12 листопада 2021 року (а.с. 13).

Таким чином АТ АКБ «Львів» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що за користування Кредитом Позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку у розмірі 54 % проценти річних.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що Позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення Кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Згідно пунктів 5.1., 5.2. Договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1 (платіжного календаря), що є невід`ємною частиною Договору.

Позичальник систематично не виконував взяті на себе кредитні зобов`язання, своєчасно кредит не погашає.

З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором кредиту 15066/112/2021 від 12 листопада 2021 року, укладеного між АТ АКБ «Львів» та відповідачем, вбачається, що станом на 1 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором перед АТ АКБ «Львів» становить 64640,99 гривень, з яких: 47432,87 гривні заборгованість за кредитом, 1720,12 гривень заборгованість за процентами (а.с. 5).

Відповідно до пунктів 2.3.2, 5.8 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Договором, у тому числі, у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту(частини кредиту).

Пунктом 2.4 Кредитного договору передбачено, що у разі прийняття Банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення Кредиту, Банк письмово повідомляє про це Позичальника. В такому випадку, Позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку повністю повернути суму Кредиту та сплатити проценти на день повернення.

2 листопада 2022 року на адресу відповідача надсилалась вимога про погашення заборгованості, яка залишена відповідачем без уваги (а.с. 14).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З аналізу норм статті 1048, частини другої статті 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову.

За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також, частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Отже, встановлено, що вказаний Кредитний договір, укладений між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому, саме з 12 листопада 2021 року між сторонами виникли договірні відносини.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ АКБ «Львів» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за Кредитним договором від 12 листопада 2021 року.

Позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості за Кредитним договором №15066/112/2021 від 12 листопада 2021 року, шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Судом перевірений розрахунок заборгованості долучений до позовної заяви, який суд вважає вірним.

Висновок суду.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, а також беручи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, а отже таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2684 гривні.

Керуючись статтями 11, 509, 526, 530, 536, 610, 625, 651, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 12, 13, 19, 76-77, 79, 81, 83, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» заборгованість за Кредитним договором №15066/112/2021 від 12 листопада 2021 року у розмірі 64640 (шістдесят чотири тисячі шістсот сорок) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», , МФО 325268, адреса: м. Львів, вул. Сербська, 1;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 .

Суддя О.П. Лукач