Справа № 308/5505/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лемак О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору № б/н від 01.10.2008 року, отримала кредит у розмірі 1200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказує, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві.

Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30 квітня 2018 року, має заборгованість перед банком в розмірі 17 985,97 грн., з яких: 1187,50 грн. - заборгованість за кредитом; 12057,00 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3646,90 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 844,57 грн. - штраф (процентна складова).

11.11.2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Свида О.Г. через канцелярію суду надійшла заява про застосування позовної давності. В обґрунтування заяви зазначив, що термін дії кредитного договору зазначений до грудня 2011 року. Згідно наданих розрахунків відповідач нібито припинив сплачувати заборгованість по картці 30.11.2010. Позов до суду позивачем було подано тільки 21 травня 2018 року, тобто після майже семи років закінчення терміну дії кредитного договору. У зв`язку з наведеним просив, застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

25.11.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 25549,05 грн., яка складається з наступного : 1187,50 грн. - заборгованості за тілом кредиту ; 19914,65 грн. заборгованість за відсотками, 4446,90 грн. заборгованість з пені, а також судові витрати.

25.11.2021 від представника позивача до суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначає, що кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак, у прохальній частині позовної заяви зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, від її представника адвоката Свида О.Г. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

01.10.2008 року ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». У заяві зазначено, що ОСОБА_2 згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приват Банку.

Таким чином, 01.10.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

До позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в Приват Банку.

Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість ОСОБА_2 перед банком за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2021 року складає 25549,05 грн., з яких: 1187,50 грн. - заборгованості за тілом кредиту ; 19914,65 грн. заборгованість за відсотками, 4446,90 грн. заборгованість з пені

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 25549,05 грн., суд зазначає наступне.

За змістом ст. ст. 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Разом з тим, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеним у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової.

З досліджених матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 було видано 01.10.2008 року кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 12/11.

Станом на дату подачі позову до суду 21.05.2018 року позивач пропустив строк позовної давності, з клопотанням про поновлення пропущеного строку не звертався.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 21 травня 2018 року, тобто поза межами строків позовної давності, що, з урахуванням заяви адвоката відповідача про її застосування, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку суду позивачем не надано.

Таким чином, позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, а тому вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 у справі № 444/9519/12.

Враховуючи вищевикладене, суд застосовує позовну давність за клопотанням відповідача та відмовляє позивачу в задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81,83, 76-83, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 256-261, 266, 267, 525, 526, 536, 611, 1048, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.10.2008 відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча О.В. Лемак