ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/102/23 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 307020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гураля Р.В., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Трача В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/21736/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року, ухвалене суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складений 26 вересня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з майнового паю в розмірі 5 715 гривень, а також стягнення з відповідача на її користь судові витрати (судовий збір) у сумі 908 гривень (а.с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що купила приміщення телятника з прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , 9/100 частини вказаної будівлі-телятника вона купила у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2003 року. Проте, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочка відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 04 травня 2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно (9/100 частин телятника), яке 23 жовтня 2003 року було вже проданим. При цьому нотаріусу Чопик І.Я. ОСОБА_2 надала не свідоцтво про право приватної власності на телятник, який був проданий, а свідоцтво про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2, видане Драганівською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року. Разом з тим, відповідно до вимог Листа мінагрополітики України №37-25-3-11/3923 від 05 травня 2001 року "Щодо порядку видачі, обліку та погашення свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)": п.12 При видачі майна в натурі конкретному власнику підприємство правонаступник вилучає свідоцтво і робить на ньому запис про видачу майна в натурі. Протягом п`яти днів підприємство передає сільській раді свідоцтво з відповідною відміткою. П.13 Орган місцевого самоврядування видає нове свідоцтво та реєструє його у Книзі обліку свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Таким чином, свідоцтво про право власності на майновий пай, яке було видане ОСОБА_3 21 грудня 2001 року було використане двічі: при отриманні свідоцтва на право приватної власності на приміщення телятника від 07 квітня 2003 року з послідуючим продажем цього майна за договором від 23 жовтня 2003 року; при отриманні спадщини дочкою ОСОБА_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 04.05.2007 року, яке отримано неправомірно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - задоволено.

Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., зареєстроване в реєстрі за №927, видане на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_3 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору (а.с. 153-161).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року у справі №607/21736/21 та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с. 164-165).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що суд не вказав, чим саме порушене право позивача оскаржуваним свідоцтвом про право на спадщину, оскільки остання не входила до складу спадкоємців за законом чи заповітом, а тому, дане свідоцтво жодним чином не порушувало її законні права та інтереси. Крім того, ОСОБА_4 пропущено строк позовної давності. Суд першої інстанції посилається лише на позицію позивача, коли остання довідалась про існування оскаржуваного свідоцтва, при цьому не дослідивши коли насправді вона дізналася чи могла дізнатися про такий документ та незважаючи на посилання відповідача не застосував у даному спорі строк позовної давності. Суд безпідставно відхилив доводи відповідача про те, що різниця суми зазначена у майновому сертифікаті, що був предметом спадкування пов`язана з виділенням майна в натурі, а саме: частину приміщення телятника, як наслідок її закономірного зменшення. В той час на залишок коштів, що не були використані видано новий сертифікат із зазначенням цієї суми коштів, тобто здійснено уточнення розміру майнового паю. Отже, висновки суду про те, що відповідач не мала права на спадкування вказаного майна є необґрунтованим, оскільки є розбіжність у грошовому еквіваленті майнового паю.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Гураля Руслана Володимировича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року у справі №607/21736/21 - залишити в силі, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на те, що суд в повній мірі встановив всі обставини справи на підставі належних та допустимих доказів, правильно визначився із правовідносинами сторін та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції правильно зіслався на п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, що спростовує твердження апеляційної скарги про те, що оскільки позивачка не входила до складу спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину не порушує її права. Щодо причин пропущення ОСОБА_1 строку позовної давності об`єктивно не залежали від її дій, вони є поважними і суд обґрунтовано поновив строк позовної давності. Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що причиною видачі нового майнового сертифікату було уточнення розміру майнового паю, в зв`язку з виділенням майна в натурі, спростовується наявними в матеріалах справи копіями обох майнових сертифікатів, в яких зазначений однаковий розмір майнового паю 5 715 гривень, тобто, уточнення розміру відсутнє.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора своїм правом на відзив не скористалася.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Трач В.І. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гураль Р.В. апеляційної скарги не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Тернопільська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №654, а також, надіслали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Представником відповідача через канцелярію суду подані додаткові письмові пояснення, до яких долучено копію наказу № 12 від 26.08.2019, копії майнових сертифікатів ТР № 01709 від 08.05.2008 та ТР № 01746 від 27.09.2018.

Вказані копії документів колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що клопотання про долучання даних документів в якості доказів представником відповідача не заявлялося, а також зазначені додатки подані з порушенням вимог ч.3 ст.367 ЦПК України, а саме докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 виданого 21 грудня 2001 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ "Драганівське" с. Драганівка, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 10 лютого 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 січня 1999 року становить 2 048 022 гривень. Частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5 715 гривень, або 0,28 відсотків (а.с. 97).

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 виданого 21 грудня 2001 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Приватного підприємства "Астра", відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 10 лютого 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 вересня 2001 року становить 318 571 гривень. Частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5 715 гривень, або 1,79 відсотків. На звороті вказаного свідоцтва є запис, що по накладній №10 від 08 квітня 2003 року видано телятник - 3 289 гривень (а.с. 72).

З журналу обліку свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП Драганівської сільської ради Тернопільського району слідує, що за порядковим номером 47 записане свідоцтво НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , його підпис про отримання, відмітка "зіпсовано". У вказаному журналі за порядковим номером 416 записане свідоцтво НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , підпис про отримання - вказано ОСОБА_5 (а.с. 69-71).

Як убачається із довідки Драганівського старостинського округу Підгороднянської сільської ради Тернопільського району №4-57 від 22 лютого 2022 року, фактів втрати, пошкодження чи видачі дублікатів Свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, №015725 не було (а.с. 73).

Рішенням Підгороднянської сільської ради №40 від 27 лютого 2003 року визнано і оформлено право власності на приміщення телятника по АДРЕСА_1 , за: ОСОБА_6 - 40%, ОСОБА_7 - 26%, ОСОБА_8 - 11%, ОСОБА_9 - 6%, ОСОБА_10 - 8%, ОСОБА_3 - 9%.

На підставі рішення Підгороднянської сільської ради №40 від 27 лютого 2003 року, 07 квітня 2003 року Виконавчим комітетом Підгороднянської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на приміщення телятника в розмірі 9/100 частки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 25).

23 жовтня 2003 року між ОСОБА_11 , діючим від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу, згідно пункту 1 якого ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_1 купила належне ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 і ОСОБА_9 приміщення телятника з прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташоване кам`яне приміщення телятника з прибудовами загальною площею 864,8 кв.м., зазначене в плані під літ. "А" (а.с. 4).

Відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого 24 листопада 2003 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, записано в реєстрову книгу за №21, ціле приміщення телятника АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. 23 жовтня 2003 року за реєстровим №10378 (а.с. 5).

Згідно запису на зворотній стороні даного Реєстраційного посвідчення, виданого 24 листопада 2003 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, 14 січня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. посвідчено за реєстровим №46 договір дарування 1/2 частини цього приміщення від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_12 (а.с. 5 зворотня сторона).

У серпні 2006 року ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Підгороднянська сільська рада, Тернопільське районне госпрозрахункове БТІ, приватного нотаріуса Василишин С.Й. про визнання недійсним доручень, договорів купівлі-продажу, дарування та реєстраційних посвідчень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду 11.03.2010 року у справі №2-125/10 визнано частково недійсним договір купівлі-продажу приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 23 жовтня 2003 року, укладеного між ОСОБА_11 , який діяв від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. за реєстровим №10378, в частині 57/100 частки телятника, що належали ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , повернувши сторони в попередній стан. Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 14 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. за реєстровим №46. Визнано частково недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_1 Тернопільським РБТІ про право власності на приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 24 листопада 2003 року №21. Визнано недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_12 Тернопільським РБТІ про право власності на 1/2 частину приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 29 березня 2006 року за №21 (а.с. 33-35, 138-140).

Означеним рішенням, що набрало законної сили встановлено, що спірний договір купівлі - продажу був укладений на підставі доручень, які визнані судом недійсними, оскільки не відповідали вимогам Закону, без наявності волевиявлення ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №11 Драганівської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 03 листопада 2006 року видане Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 90).

Як убачається із наданої на запит суду копії матеріалів спадкової справи №227/2007 р., заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 між спадкоємцями померлого ОСОБА_3 : ОСОБА_13 та ОСОБА_2 укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого, дружині померлого ОСОБА_13 переходить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 ; дочці померлого - ОСОБА_2 переходить земельна ділянка для ведення сільського господарства, площею 3,23 га, яка знаходиться на території Драганівської сільської ради, с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області; майновий пай у розмірі 5 715 гривень у ТОВ "Драганівське", с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області (а.с. 23, 86-112).

04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. на ім`я ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із майнового паю в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, яке належало померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 , виданого Драганівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року (а.с. 10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) майновий пай в розмірі 5 715 гривень на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 від 21 грудня 2001 року йому не належав, в зв`язку з отриманням ним Свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2001 року, яке було використане ним 08.04.2003 в частині 3 289 гривень із визначених йому 5 715 гривень в спосіб отримання в натурі приміщення телятника. Таким чином, ОСОБА_2 не мала права на спадкування майнового паю в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2, виданого Драганівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року, що є підставою для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., зареєстрованого в реєстрі за №927, виданого на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_3 . При цьому, суд вважає неспроможними доводи відповідачки та її представника про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., видане на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_3 немає жодного відношення до справи про спадкування ОСОБА_2 приміщення телятника, оскільки 9/100 частин приміщення телятника у грошовому виразі було оформлено на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданого на ім`я ОСОБА_3 і після його смерті керуючись законодавством повернутий видавцю - Драганівській сільській раді з відміткою про одержання майна на суму 3 289 гривень, а майновий сертифікат Серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_2 на залишкову суму майна, яке залишилося в с/г ТзОВ "Драганівка" також повернутий в Драганівську сільську раду, так як був виданий з виправленнями та помилками, 27 вересня 2018 року було видано Драганівською сільською радою свідоцтво серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 .

Колегія суддів, з висновком суду першої інстанції в повному обсязі погодитися не може, оскільки судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1301 ЦК України).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

У цивільному законодавстві не передбачено можливості скасування свідоцтва про право на спадщину за позовом заінтересованої особи в судовому порядку. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" №2114-ХІІ від 14 лютого 1992 року (далі - Закон №2114-ХІІ) до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Отже, можна зробити висновок, що майновий пай - це частка кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства у пайовому фонді майна членів колективного сільськогосподарського підприємства, виражена у грошовій формі та визначена у відсотках до розміру пайового фонду, розмір якої залежить від трудової участі в діяльності цього підприємства. Право на майновий пай посвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).

Як вбачається із матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2, виданого 21 грудня 2001 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ "Драганівське" с. Драганівка, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 10 лютого 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 січня 1999 року становить 2 048 022 гривень. Частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5 715 гривень, або 0,28 відсотків (а.с. 97).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №11 Драганівської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 03 листопада 2006 року видане Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 90).

Згідно з матеріалів спадкової справи №227/2007 р., заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 між спадкоємцями померлого ОСОБА_3 : ОСОБА_13 та ОСОБА_2 укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого, дружині померлого ОСОБА_13 переходить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 ; дочці померлого - ОСОБА_2 переходить земельна ділянка для ведення сільського господарства, площею 3,23 га, яка знаходиться на території Драганівської сільської ради, с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області; майновий пай у розмірі 5 715 гривень у ТОВ "Драганівське", с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області (а.с. 23, 86-112).

04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із майнового паю в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, яке належало померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 , виданого Драганівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що порушення її права полягає в тому, що 04.05.2007 - на момент видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом, майновий пай в розмірі 5 715,00 гривень в с/г ТОВ "Драганівське" не входив до складу спадщини ОСОБА_3 , оскільки останній частково використав свій майновий пай, отримавши по накладній від 08.04.2003 року у спільну часткову власність приміщення телятника на суму 3 289 гривень, а тому вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.05.2007 року видано на неіснуюче майно, тобто незаконно.

Колегія суддів вважає, що видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із майнового паю в розмірі 5 715 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_2, яке належало померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 , виданого Драганівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року цивільні права та законні інтереси позивача ОСОБА_1 не порушені. Позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 не мала права на дане спадкове майно. Спадкодавцю ОСОБА_3 реально не було виділено частину спірного телятника, а відповідач ОСОБА_2 фактично успадкувала право ОСОБА_3 як члена колективного сільськогосподарського підприємства у пайовому фонді майна членів колективного сільськогосподарського підприємства, що виражене у грошовій формі.

Крім цього, рішенням Тернопільського міськрайонного суду 11.03.2010 року у справі №2-125/10 визнано частково недійсним договір купівлі-продажу приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 23 жовтня 2003 року, укладеного між ОСОБА_11 , який діяв від імені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. за реєстровим №10378, в частині 57/100 частки телятника, що належали ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , повернувши сторони в попередній стан. Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 14 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. за реєстровим №46. Визнано частково недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_1 Тернопільським РБТІ про право власності на приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 24 листопада 2003 року №21. Визнано недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_12 Тернопільським РБТІ про право власності на 1/2 частину приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_1 від 29 березня 2006 року за №21 (а.с. 33-35, 138-140).

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , телефон: НОМЕР_6 ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , паспорт Серія НОМЕР_8 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 20 лютого 2004 року, телефон: НОМЕР_9 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , телефон: НОМЕР_6 ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , паспорт Серія НОМЕР_8 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 20 лютого 2004 року, телефон: НОМЕР_9 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді