РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретарів: Навроцької Є.І.,

Багнюк А.Ю.,

розглянувши в залі суду в м. Одеса у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Черепов Дмитро Володимирович до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в грудні 2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів та моральної шкоди, в якій просить суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які обліковуються на рахунках ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 8000 грн та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та мала у своєму користуванні карткові рахунки на які отримувала пенсію та інші соціальні виплати як інвалід. Картою позивача користувався опікун ОСОБА_2 , який здійснює догляд за позивачем та кошти знімав для забезпечення позивача продуктами харчування, ліками та предметами гігієни. Згодом картку було заблоковано банком без пояснення причини. Після звернення ОСОБА_2 до відповідача з метою отримання пояснень щодо блокування карти позивача, співробітником банку було повідомлено, що карта була заблокована за бажанням позивача, що не відповідає дійсним обставинам, оскільки позивач не має змоги рухатись та не має телефону. Після відкриття рахунку ОСОБА_2 кошти позивача він так і не міг отримати, оскільки для зазначений дій необхідна нотаріально засвідчена довіреність. Після оформлення довіреності ОСОБА_2 було також відмовлено у виплаті коштів. З урахуванням вищезазначеного, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 20.12.2022 року відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.04.2023 року витребувано докази.

03.05.2023 року на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що жодного доказу до матеріалів справи, що ОСОБА_2 є опікуном позивача не надано. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивача визнано недієздатною особою та докази того, що ОСОБА_2 звертався до органів опіки. Карти позивача були заблоковані на підставі того, що 13.06.2021 року до банку зателефонував ОСОБА_2 з проханням надати інформацію щодо актуалізації даних по бабусі. Повідомив банк про те, що бабуся втратила фінансовий номер телефону. Повідомив, що бабуся не може ходити і прийти до відділення банку невзмозі. На прохання оператора передати трубку власнику карток клієнт відмовив. ОСОБА_2 повідомив банк, що картками позивача користується він, оскільки остання недієздатна. Зазначені дії категорично забороняються умовами і правилами надання банківських послуг.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Сачаєва І.О. в судове засідання з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за наявними у справі доказами.

Представник відповідача адвокат Яковлєва-Ангеловська О.А. в судове засідання з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». На її ім`я відкрито поточні карткові рахунки. Остання невзмозі користуватися власними коштами, що перебувають на зазначеному рахунку.

Як вбачається з виписки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 25.04.2023 року, на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 перебувають кошти в розмірі 6 165,89 грн.

З листа АТ КБ «ПриватБанк» від 12.07.2021 року № 20.1.0.0.0/7-210614/1352 вбачається, що на звернення ОСОБА_2 банком повідомлено, що згідно з п. 14.12 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Враховуючи зазначене, банком було рекомендовано ОСОБА_2 оформити довіреність для представлення інтересів ОСОБА_1 .

Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 19.07.2021 року №20.1.0.0.0/7-210622/2479 на звернення ОСОБА_2 банком повідомлено, що не має змоги надати витребувану останнім інформацію стосовно ОСОБА_1 , оскільки інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним при наданні послуг банку є банківською таємницею.

Відомості щодо надання ОСОБА_2 на підтвердження того, що він є онуком ОСОБА_1 , що остання невзмозі самостійно користуватись банківськими рахунками та відповідати на телефонні дзвінки банку, також того, що ОСОБА_2 є опікуном ОСОБА_1 , що він має право вчиняти будь-які дії від імені позивача спрямовані на перевипуск карти до матеріалів справи не долучено.

Між сторонами виникли правовідносини з питань банківського обслуговування. Ці правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законами України «Про банки і банківську діяльність» і «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин) банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки.

Статтею 14.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу.

Платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором (пункт 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Пунктом 14.13 статті 14 цього Закону передбачено, що право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 передала третій особі ОСОБА_2 інформацію по своїй картці без документів, які б наділяли правом останнього використовувати дані рахунки в інтересах позивача.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Положеннями статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

У разі ненадання клієнтом (особою, представником клієнта) документів, необхідних для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, рахунок не відкривається, зазначені в частині другій цієї статті договори (фінансові операції) не укладаються (не здійснюються).

Пунктом 2.1.4.2.2. Умов і Правил надання Банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку за адресою https://privatbank.ua. і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування (надалі - Умови) передбачено, що Банк має право призупинити дію Картки, а також відмовити в продовженні строку дії Картки при здійсненні операцій, що суперечать умовам цього Договору, інтересам Клієнта або Банку, з використанням Картки або нанесеної на них інформації.

Відповідно до пункту 2.1.4.48.1. Умов, клієнт зобов`язується не передавати Карти, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання, нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів.

Згідно пункту 2.1.4.18 Умов, Відповідальність за усі операції, зроблені в мережі Інтернет по Картках, прив`язаним до Карткового рахунку Клієнта, покладається на Клієнта.

Відповідно до пункту 2.1.4.49.8. Умов, Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Карти.

Пунктом 1.1.10.5.2. в разі порушення Клієнтом вимог чинного законодавства України та/ або умов даного Договору та/або у разі виникнення Несанкціонованого овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків за Платіжною карткою (заблокувати Платіжну картку) та/або визнати її недійсною до моменту усунення зазначених порушень.

Отже, як вбачається із вищезазначеного, Умовами та Правилами надання Банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» клієнтам банку заборонено передавати третім особам інформацію по своїм рахункам та картам.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відтак, суд дослідив матеріали справи з яких вбачається, що позивачем було порушено умови та правила надання банківських послуг у виді передачі третім особам інформацію по своїм рахункам та картам без належних на те документів, які б підтверджували повноваження особи на вчинення будь-яких дій з рахунками позивача, у зв`язку з чим рахунок ОСОБА_1 було заблоковано банком. Також, на підтвердження тверджень позивача викладених у позовній заяві про те, що ОСОБА_2 є опікуном позивача який здійснює догляд за останньою до суду не надано, доказів про те, що до банку було надано довіреність на представлення інтересів позивача з належними повноваженнями також не долучено. Отже із матеріалів справи не вбачається того, що позивач вчинила всі дії спрямовані на виконання умов банку з метою отримання коштів, які зберігаються на її рахунках, відтак, суд не вбачає в діях відповідача ознак неправомірності, оскільки дії співробітники банку діяли згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, а отже суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Позивач зазначає, що завдана їй моральна шкода полягає у тому, що вона деякий час, з моменту блокування карти та доки не змінила спосіб отримання пенсії та соціальної допомоги, не могла придбати ліки та продукти харчування та у зв`язку з цим страждала.

Проте позивачем не доведено підстави моральних страждань передбачені ст.23 ЦК України, тому в частині вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає відмовити.

На підставі ст.ст. 23,1066,1074,1167ЦК України, керуючись ст.ст.12,13 19, 76, 81,141 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.07.2023 року

Суддя Я.В. Шестакова