Справа № 493/1598/21
Провадження № 2/493/17/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.,

за участю секретаря Пінул І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона, повернувшись з сезонної роботи у Фінляндській Республіці 14.08.2021 року, дізналася, що ОСОБА_2 змінив замок вхідних дверей квартири де вони спільно проживали за адресою : АДРЕСА_1 та не допустив її та дочку в зазначену квартиру проживати. ЇЇ особисті речі він перевіз до помешкання її батьків. Його дії вважає неправомірними які завдали їй душевних страждань, моральну шкоду вона оцінила у 73950,00 грн., яка розрахована виходячи з кількості днів з моменту її виселення до розлучення з відповідачем.

Позивачка також просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 16000,00 грн., оскілки їй прийшлося винаймати житло для проживання, що призвело до втрати грошових коштів.

Представник позивачки за дорученням подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки.

Відповідач також звернувся до суду з клопотання про розгляд справи у його відсутності, надавши відзив на позовну заяву в якій зазначив, що позивачка сама з власної волі вирішила піти з квартири проживати разом з донькою в інше помешкання. Не вбачаючи своєї вини в тому що позивачка сама вільно обрала собі місце проживання, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того вказав, що позивачка не довела існування ні матеріальної шкоди ні моральної.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено слідуюче.

13.09.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївської області Івінський В.О. уклав шлюб з ОСОБА_3 , після чого подружжя отримало прізвище ОСОБА_4 , про що свідчить актовий запис № 40 від 13.09.2014 року. Дані про розлучення відсутні.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 , про що 31.07.205 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області складено актовий запис № 246.

З талона-повідомлення № 4312 вбачається, що 07.10.2021 року ОСОБА_1 зверталася до Відділення поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області з заявою, яку надіслала поштою та в якій вона просить здійснити заходи стосовно порушення її чоловіком ОСОБА_2 її права на проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 адресована начальнику Служби у справах дітей Балтської райдержадміністрації з проханням звернутися до командира військової частини, в якій проходить службу відповідач, щодо здійснення заходів впливу на ОСОБА_2 стосовно виконання його батьківських обов`язків та забезпечення доньки житлом, шляхом допуску її та доньки до проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З договору оренди квартири (житлового приміщення) від 20.09.2021 року, укладеного ОСОБА_1 з ОСОБА_6 вбачається, що позивачка орендувала квартиру в АДРЕСА_2 . До договору оренди складено акту прийому-передачі нерухомого майна від 20.09.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 передала ОСОБА_1 в тимчасове платне користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Розписка ОСОБА_6 від 20.09.2021року та від 25.10.2021 року за якою ОСОБА_1 сплачено за оренду квартири 9000,00 грн. та 4500,00 грн. відповідно.

Договір ОСОБА_7 без дати про надання права користування квартирою АДРЕСА_3 .

Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що за загальним положенням про відшкодування шкоди, матеріальна шкода, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, в повному обсязі відшкодовується особою, яка її завдала своїми неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за наявності її вини.

Зазначена правова норма дублюється п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992. зі змінами, якою зокрема передбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з змінами та доповненнями, передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають:

- наявність такої шкоди;

- протиправність діяння її заподіювача;

- наявність причинного зв`язку між шкодою ї противоправними діяннями заподіювача;

- вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, той факт, що в вересні 2014 року сторони одружилися, а в листопаді 2021 року - розлучилися. Події, які породили спір між ними мали місце в період з серпня 2021 року по листопад 2021 року, тобто в процесі розлучення. Сторони проживали в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, за умовами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй матеріальної та моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою та докази його вини.

Позивачка в якості доказу надала до суду копію талона-повідомлення від 28.10.2021 року, в якому зазначається, що 07.10.2021 року о 12-годині, надійшли матеріали поштою по заяві ОСОБА_1 , в якій вона просить здійснити заходи стосовно порушення її чоловіком ОСОБА_2 право на проживання за адресою АДРЕСА_1 , однак дані про вчинення ОСОБА_2 правопорушення відсутні, як і відсутні результату її звернення до начальника Служби у справах дітей Балтської райдержадміністрації від 06.10.2021 року.

Тобто позивачкою не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправної поведінки відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, а також не доведено його вину, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-78, 81-82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 27.04.2023 року.

СУДДЯ