Справа № 139/268/23
Провадження № 22-ц/801/1483/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 рокуСправа № 139/268/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д. С., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Спесивцева В. В., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкри-тому судовому засіданні у м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Інтер Агро», за участі

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сто-

роні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернофарт» про

визнання недійсним договору оренди землі,

за апеляційною скаргою представника відповідача Фермерського господарства «Інтер Агро» адвоката Солоненка Богдана Миколайовича на рішення Мурова-нокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року, ухвалене у приміщенні суду в смт Муровані Курилівці Вінницької області за головування судді Тучинської Н. В., повний текст якого складений 11 травня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

04 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернувся у Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області із позовом до Фермерського господарства ( далі - ФГ ) «Інтер Агро», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Зернофарт» про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на наступні обставини. Згідно із державним актом на право приватної власності на землю від 07 червня 2002 року серії І-ВН № 032409 позивач є власником земельної ділянки площею 2,4183 га, кадастровий номер :05:001:0025, з цільовим призначенням для ведення товар-ного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Роздо-лівської сільської ради Мурованокуриловецького, тепер Могилів-Подільського району Вінницької області. Із інформаційної довідки з Державного реєстру ре-чових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів неру-хомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 26 грудня 2022 ро-ку, убачається, що на підставі договору оренди землі № б/н, виданого 09 грудня 2016 року, сторони у справі перебувають у договірних правовідносинах стро-ком на десять років, до 09 грудня 2026 року стосовно оренди земельної ділянки ОСОБА_2 . На підставі цього договору та рішення державного реєстратора Му-рованокуриловецької районної державної адміністрації Мішиної І. Г. від 04 травня 2017 року за індексним номером 35038204 здійснена державна реєстра-ція іншого речового права ( права оренди ) земельної ділянки ОСОБА_2 за ФГ «Інтер Агро». 05 листопада 2020 року між ФГ «Інтер Агро» та ТОВ «Зерно-фарт» укладений договір № 2-66 суборенди земельної ділянки позивача стро-ком на шість років один місяць чотири дні, тобто, строк дії цього договору суборенди закінчується 09 грудня 2026 року.

Підпунктом 2.2 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Інтер Агро» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки позивача становить 62871,76 гривню, вона підлягає щорічній індексації на офіційно повідомлений коефіцієнт індексації за поточний рік.

Підпунктами 4.1, 4.2 договору оренди установлено, що орендна плата вно-ситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту отримання готівки у день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 5% від нормативної грошової оцінки без визначення грошового еквіваленту. Обчислення розміру орендної плати за зе-мельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації; розмір орендної пла-ти, порядок її обчислення можуть переглядатися тільки за взаємною згодою сторін. Із зазначеного слідує, що підставою позову є невизначеність, неузгодже-ність такої істотної умови договору як розмір орендної плати, її індексації. Ви-клавши у позовній заяві норми Закону України «Про оренду землі», статей 203, 215, 792 ЦК України, частини першої статті 93 ЗК України, позивач, його адво-кат зазначають, що з 2017 по 2020 роки орендар виплачував ОСОБА_2 різну по розмірах орендну плату, яка не відповідала умовам договору, належному її роз-міру, що унеможливило проведення індексації орендної плати. Такі обставини призводять до неможливості проведення розрахунку з виплати орендної плати у натуральній формі відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі». На підставі викладеного оспорюваний, наразі, договір оренди землі не відповідає вимогам цього Закону, порушує права та інтереси орендодавця як власника зе-мельної ділянки. Позивач та його представник просили суд визнати недійсним договір оренди землі від 09 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Інтер Агро» щодо земельної ділянки із цільовим призначенням для веден-ня товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4183 га, кадастро-вий номер :05:001:0025, на підставі якого 27 квітня 2017 року заре-єстроване інше речове право ( право оренди ) за ФГ «Інтер Агро», номер запису якого 20247362.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року позов задоволений, визнаний договір оренди землі від 09 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Інтер Агро» щодо земель-ної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пло-щею 2,4183 га, з кадастровим номером :05:001:0025, на підставі яко-го 27 квітня 2017 року за номером 20247362 зареєстроване інше речове право ( право оренди ) за ФГ «Інтер Агро». Із ФГ «Інтер Агро» на користь ОСОБА_2 стягнуті судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 1073,60 гривень.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року про виправлення описки у судовому рішенні перший абзац резолютивної частини рішення Мурованокуриловецького районного суду Він-ницької області від 11 травня 2023 року викладений у такій редакції: «Позов за-довольнити. Визнати недійсним договір оренди землі від 09 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Інтер Агро» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогоспо-дарського виробництва, площею 2,4183 га, з кадастровим номером :05:001:0025, на підставі якого 27 квітня 2017 року за номером 20247362 зареєстроване інше речове право (право оренди) за Фермерським гос-подарством «Інтер Агро». Дана ухвала зазначена такою, що оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ця ухвала постановлена та підписана суддею 11 травня 2023 року.

Не погоджуючись із ухваленим 11 травня 2023 року рішенням суду першої інстанції, представник ФГ «Інтер Агро» адвокат Солоненко Б. М. оскаржує йо-го в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . Скаржник вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права; висновки суду не відповідають обставинам справи; обста-вини, що мають значення для справи, які суд вважав установленими, недоведені жодними доказами. Під час укладення оспорюваного договору його сторонами були погоджені усі істотні умови, у тому числі щодо розміру орендної плати, строків її виплати, нарахування, індексації. Відповідно до підпункту 4.1 дого-вору розмір орендної плати визначений у 5%, що становить 1838,95 гривень. Проте орендар виплачує позивачу орендну плату у значно більшому розмірі, аніж визначений договором, чого ОСОБА_2 за текстом позовної заяви не запе-речує. У централізованому порядку щороку розраховується величина коефіці-єнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нор-мативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, інших земель. Норматив-на грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати. При нарахуванні, виплаті орендної плати ОСОБА_2 відповідач ураховує і коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі, і індекси інфляції на час проведення спла-ти. Позивач не звертався до ФГ «Інтер Агро» з питання перегляду розміру орендної плати чи внесення змін до договору оренди, орендна плата ним прий-мається як належне виконання умов договору орендарем. Права орендодавця не порушені, він своєчасно, у повному обсязі отримує розрахунок від орендаря за користування його земельною ділянкою.

Ухвалою апеляційного суду від 28 червня 2023 року на задоволення кло-потання представника ФГ «Інтер Агро» йому поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Представник позивача адвокат Спесивцев В. В. скористався визначеним цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляційно-го суду від 28 червня 2023 року та 29 червня 2023 року подав апеляційному су-ду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить скаргу ФГ «Інтер Агро» зали-шити без задоволення, а рішення суду - без змін. Представник ОСОБА_2 вва-жає скаргу необгрунтованою, не підтвердженою належними засобами доказу-вання, рішення суду, на його думку, ухвалене на підставі повного, всебічного з`ясування обставин справи, з дотриманням норм матеріального, процесуально-го права.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТОВ «Зернофарт» відзив на апеляційну скаргу ФГ «»Інтер Агро» не подавало. У судове засідання представник скаржника ФГ «Інтер Аг-ро» адвокат Солоненко Б. М. не з`явився, у день перегляду справи 19 липня 2023 року подав суду заяву про неможливість прибути у судове засідання із клопотанням про проведення розгляду справи без його участі. Також у судове засідання з невідомих причин не з`явився представник третьої особи ТОВ «Зер-нофарт», хоча про місце, день та час перегляду справи даний учасник справи повідомлений завчасно, в установленому порядку, про що свідчать відповідні належні докази у справі ( а. с. 75, 81 ). Будь-яких заяв від третьої особи ТОВ «Зернофарт» з приводу процесуального руху справи суду апеляційної інстанції не надходило. У відповідності до норм статті 372 ЦПК України, ураховуючи думку представника позивача, який не заперечує розгляду справи у відсутності тих її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання, колегія суддів апеляцій-ного суду ухвалила здійснити перегляд справи по суті апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності представників відповідача та тре-тьої особи на стороні відповідача ТОВ «Зернофарт».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Спесивцева В. В., який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, до-слідивши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності наявні у ній докази, ретельно перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача в особі його представника підлягає задоволенню.

Згідно із нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрун-туватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

У даній справі мають місце наступні фактичні обставини, що не запере-чуються її учасниками.

Позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,4183 га, з кадастровим номером :05:001:0025 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на тери-торії Роздолівського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю та інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон від-чуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за довід-кою № 318785268, сформованою 26 грудня 2022 року.

27 квітня 2017 року державна реєстраторка Мурованокуриловецької район-ної державної адміністрації Вінницької області Мішина І. Г. за № 20247362 на підставі договору оренди земельної ділянки без номера від 09 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Інтер Агро» строком на десять років, зареєструвала право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0025, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , за ФГ «Інтер Агро». 10 липня 2021 року державним реєстратором Іванівської сільської ради Вінницької області Зарембою С. В. за № 42994969 зареєстроване інше речове право - право суборенди земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастро-вим номером :05:001: 0025 на підставі договору суборенди від 05 листопада 2020 рок № 2-66, укладеного між відповідачем ФГ «Інтер Агро» та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТОВ «Зернофарт».

Задовільняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції правильно зазначив, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими від-повідно до них, а також чинним договором оренди землі, укладеним між сторо-нами у справі. Проте разом із тим суд неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, визнав установленими ті із них, що фактично є недоведе-ними, зробив у своєму рішенні висновки, які не відповідають обставинам справи.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Зазначаючи таке положення речей, суд першої інстанції послався на відповідні правові висновки, викладені Верховним Судом України у постановах від 20 серпня 2013 року у справі № 3-21гс13, від 03 грудня 2013 року у справі № 3-34гс13, від 18 травня 2016 року у справі № 6-325цс16 та від 03 лютого 2021 року у справі №618/1078/19-ц.

Відповідно до підпункту 2.2 виданого 09 грудня 2016 року договору орен-ди землі, укладеного між ОСОБА_2 і ФГ «Інтер Агро», нормативна грошова оцінка земельної ділянки позивача визначена у сумі 62871,76 гривні. Згідно із інформацією, що міститься у витязі № НВ-022 із технічної докумен-тації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 29 грудня 2022 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0025 становить 36778,93 гривень. Отже за договірними умо-вами розмір грошової оцінки землі позивача становить значно більший розмір ніж визначений у технічній документації, що свідчить про значно краще забез-печення інтересів орендодавця.

Згідно із підпунктами 4.1, 4.2 договору оренди землі орендна плата вно-ситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки у день її отримання. Розмір орендної плати у рік становить 5% від нормативно-грошової оцінки. Об-числення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням її індексації. Ос-тання визначається шляхом множення розміру орендної плати за поточний рік на величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі, розра-хованого центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну полі-тику у сфері земельних відносин у відповідності із положенням Податкового кодексу України. Відповідно до договору, укладеного між сторонами у справі, жодні інші види індексації та формули індексів для обчислення розміру оренд-ної плати не визначаються та не застосовуються. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року оренди.

Розмір орендної плати за користування земельною ділянкою ОСОБА_2 відповідає грошовому еквіваленту у сумі 3143,59 гривень від зазначеної у дого-ворі оренди землі нормативної грошової оцінки, або ж 1838,95 гривень якщо ураховувати нормативну грошову оцінку, зазначену у технічній документації.

Позивач стверджує, що орендар здійснював виплату орендної плати у роз-мірі, що був відмінним від будь-якого наведеного у попередньому абзаці цього рішення, а також відмінним у різні роки.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що у змісті до-говору оренди землі між сторонами від 09 грудня 2016 року відсутня така істот-на умова, передбачена статтею 15 Закону України «Про оренду землі», як роз-мір орендної плати у грошовому еквіваленті, а також наявність двох абсолютно різних значень нормативної грошової оцінки земельної ділянки унеможливлює дотримання порядку обчислення розміру орендної плати, визначеного пунк-тами 4.1. - 4.5. договору та вимогами законодавства, зокрема, з урахуванням ін-дексації нормативної грошової оцінки землі, індексу інфляції тощо, які є невід'-ємною складовою орендної плати. Через відсутність у змісті оспорюваного до-говору істотної умови щодо розміру орендної плати порушуються права влас-ника земельної ділянки на її отримання у належному розмірі, тому, на думку су-ду першої інстанції, є безумовні підстави для визнання цього договору оренди землі від 09 грудня 2016 року недійсним.

Із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, він не від-повідає фактичним обставинам справи, нормам статті 15 Закону України «Про оренду землі, якою передбачено, що однією із істотних умов договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду, відповідальності за її несплату. Тобто Закон не вимагає зазначення у договорі орендної плати саме у грошовому виразі, як вказав суд в оскаржуваному рішенні, а визначення її розміру у 5% від нормативно-грошової оцінки є чітким, конкретним і зрозумі-лим з огляду на вказану у правочині у грошовому виразі нормативно-грошову оцінку земельної ділянки позивача.

Не убачається необхідним у постанові апеляційного суду викладати зміст статей чинного законодавства, яке регулює питання орендних відносин їхніх сторін, оскільки вони текстуально зазначені в оскаржуваному рішенні суду. Од-нак належить підкреслити, що за позицією позивача, на чому неодноразово на-голошував у судовому засіданні апеляційного суду його представник адвокат Спесивцев В. В., в укладеному правочині, договорі оренди землі не вказаний розмір орендної плати у грошовому виразі як істотна умова договору, що уне-можливлює визначити саму суму орендної плати, яка б не викликала сумнівів у її одержувача, з урахуванням її індексації.

Апеляційний суд вважає, що договір оренди землі від 09 грудня 2016 року із терміном дії до 09 грудня 2026 року містить усі істотні умови, що вима-гаються Законом України «Про оренду землі». За час отримання орендної плати з 2017 року по 2022 рік включно ОСОБА_2 жодного разу не звертався до орен-даря з питання неузгодженості розміру регулярно отримуваної ним орендної плати. Окремо й важливим убачається підкреслити ту обставину, що висловлю-ючись про нерозуміння порядку нарахування орендної плати, скаржник разом з тим за матеріалами справи не наводить власного її розрахунку, виходячи із умов чинного договору, на доведення неправильного розміру сплачуваної орендної плати. З огляду на вказане неможливо конкретно й однозначно пого-дитися із доводами позивача та його представника у вимогах до суду, оскільки фактично не йдеться про виплату орендної плати у розмірі меншому ніж вона мала б бути виплачена.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користу-вання земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю установлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Подат-кового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійс-нюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до приписів пунктів 289.1, 289.2 статті 289 Податкового ко-дексу України для визначення розміру орендної плати використовується норма-тивна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом спо-живчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індек-сації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та ін-ших земель несільськогосподарського призначення за станом на 01 січня поточ-ного року. Пунктами 288.5, 288.5.1 цієї статті Податкового кодексу України пе-редбачено, що мінімальна орендна плата установлена у розмірі 3% нормативної грошової оцінки землі.

Статтями 1, 2 Закону України «Про індексацію доходів населення» визна-чено, що індексація грошових доходів населення - установлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання . Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними у гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Нормами статті 18 Закону України «Про оцінку земель» установлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до дер-жавних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності із визначення розміру орендної плати, така оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташо-ваних за межами населених пунктів, проводиться не рідше ніж один раз на п`ять-сім років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відпо-відно до Закону України «Про землеустрій».

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для пе-регляду розміру орендної плати. Відповідний висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 20 серпня 2013 року у справі № 3-21гс13, від 03 грудня 2013 року у справі № 3-34гс13, від 18 травня 2016 року у справі № 6-325цс16.

При нарахуванні та виплаті ФГ «Інтер Агро» орендної плати ОСОБА_2 були ураховані і коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки його земельної ділянки, і індекси інфляції на час проведення сплати.

Позивач у своїх вимогах посилався на змінність виплачених йому за період 2017-2020 років розмірів орендної плати, що суперечить, на його думку, пункту 4.5 договору стосовно можливості перегляду розміру орендної плати та поряд-ку її обчислення тільки за взаємною згодою сторін правочину. Однак такі дово-ди скаржника видаються безпідставними з огляду на те, що при нарахуванні орендної плати застосовувалися коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі та індекси інфляції суми орендної плати саме на час проведення сплати цих коштів, що й тягнуло певну зміну розміру виплачуваних коштів. Та-кож зазначення позивачем наявності двох розмірів орендної плати як однієї із підстав недійсності договору не має братися до уваги, оскільки відповідачем виконувалися саме умови укладеного договору, тому нормативна грошова оцін-ка земельної ділянки ОСОБА_2 , зазначена у витягу із технічної документації, не впливає на правомірність нарахування і виплату орендної плати. При цьому, як уже зазначалося вище, належить пам`ятати, що визначена у договорі оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки позивача є вочевидь знач-но більшою, аніж та, що наведена у технічній документації, а це є безза-перечним свідченням належного забезпечення орендарем інтересів орендо-давця.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборо-ту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочи-ну є недодержання у момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) ви-мог, які установлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не установлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на під-ставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом не-дійсним ( оспорюваний правочин ).

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 540/971/18 викладений правовий висновок, згідно із яким, визнаючи недійсним договір, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність поруше-них прав і законних інтересів особи, яка оспорює договір. Відповідний підхід у вирішенні спорів щодо недійсності правочинів Верховний Суд висловлював неодноразово.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, статті 15 ЦК України у порядку ци-вільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Суд, вирішуючи питання з оспорення дійсності договору оренди землі, в обов`язковому порядку повинен з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Укладаючи 09 грудня 2016 року на десять років договір оренди своєї земельної ділянки, ОСОБА_2 вчинив дії, які відповідали його вільному воле-виявленню, були спрямовані на виникнення взаємних прав і обов`язків обох сторін правочину. Позивач регулярно отримував орендну плату від ФГ «Інтер Агро», не звертався до орендаря за роз`ясненнями з приводу нарахування орендної плати, в установленому порядку не оспорював недоплату такої, якщо вважав, що такі обставини мали місце, сам у даний час не наводить суду влас-ного розрахунку правильного, на його думку, розрахунку орендної плати. Через це незгода ОСОБА_2 з умовами виконання договірних зобов`язань відповіда-чем не може бути підставою для визнання порушеними його прав як орендо-давця.

Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на під-ставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що об-ґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які ма-ють значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй су-купності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, до-стовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок до-казів у їх сукупності.

Неможливо не погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що на ствердження обґрунтування своїх вимог про наявність підстав для визнання не-дійсним договору оренди землі від 09 грудня 2016 року ОСОБА_2 не було надано до суду жодного доказу, який би підтверджував наявність порушення його прав як орендодавця ( власника ) земельної ділянки чи загрози порушення таких прав.

На виконання приписів норм статей 2, 4, 12, 13, 15, 16 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, ви-значений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визна-чають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до ви-кладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров про-ти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці дока-зів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке дове-дення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною прак-тикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуд-дя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлу-мачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різ-ною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ). Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення наці-онального суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргумен-тів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача ФГ «Інтер Агро» в особі представ-ника адвоката Солоненка Б. М. спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні від 11 травня 2023 року, вони є достатніми та ґрунтовними для визнання цього рішення суду ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права, за недоведеності жодними доказами обставин, які суд вважав установленими. Неповно дослідивши усі обставини справи, неправильно їх сприйнявши та оцінивши, суд дійшов необґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог у повному обсязі. Таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення апеляційної скарги та викладених у ній вимог.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покла-дається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Фермерського господарства «Інтер Агро» адвоката Солоненка Богдана Миколайовича задовольнити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 травня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Фермерського господар-ства «Інтер Агро», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Зернофарт» про визнання недійсним договору оренди землі відмо-вити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. В. Оніщук