19.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/7509/22
Провадження номер 2-з/205/254/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Курбанова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красний Камінь» про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Красний Камінь» про стягнення суми.

19.04.2023 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Красний Камінь» в межах суми 1370189,19 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що нзабезпечення позову є засобом досягнення ефективності, а не ілюзорності правосуддя, враховуючи предмет позову, а саме стягнення суми, враховуючи, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у випадку недостатності грошових коштів стягнення звертається на майно боржника, враховуючи також те, що законодавець нгадає право накласти арешт на грошові кошти та майно відповідача саме накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах суми позову є співмірним заходом забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема, реалізація майна чи підготовчі дій до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд відзначає, що позивачем не зазначено жодного рахунку відповідача у банківських установах та не перелічено конкретне майно з його характеристиками, на яке він просить накласти арешт.

Положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, яке майно відповідача, його відповідні ознаки, яким воно характеризується та документи, які це підтверджують є необхідними для забезпечення позову.

При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, про наявність майна з його характерними ознаками та документи, які це підтверджують, надаються суду заявником.

Інших доказів про наявність відкритих рахунків у відповідача, про наявність майна у відповідача на день подання заяви про забезпечення позову заявник суду не надав.

Виявлення рахунків та майна відповідача та накладення на них арешту за відсутністю будь-яких даних фактично призведе до вирішення справи по суті позовних вимог.

Суд не залишає поза увагою і той факт, що потенційно може виникнути ситуація, коли буде накладено арешт на рахунки, що використовуються відповідачем для отримання заробітної плати, аліментів тощо, тобто є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Отже, суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються дії щодо відчуження належного йому нерухомого та рухомого майна та те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти на можливих банківських рахунках відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154,259,260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красний Камінь» про стягнення суми - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Курбанова Н. М.

.