РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Костянтина Шепеля ,

за участю секретаря судового засідання Раїси Буги,

розглянувши по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві просить розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в реєстрі за №2-2078 , посвідчений державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори. Також просить стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 та правової допомоги в розмірі 5000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 25 жовтня 2006 року між сторонами у справі укладено договір довічного утримання, предметом якого є житловий будинок з господарчими будівлями та прибудовами по АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався матеріально утримувати позивачку, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно, утримувати та доглядати житло вказане в договорі, надавати побутові послуги, купувати ліки, однак жодних з передбачених договором умов він не виконує. Також позивачка у 2013 році захворіла та потребувала матеріального забезпечення на лікування, однак відповідач його не надав, в 2020 році знаходилась на стаціонарному лікуванні, яке оплатила за власні кошти. Отже, в зв`язку з тим, що відповідач, який являється її сином, умов договору не виконує, ні моральної ні матеріальної підтримки позивачка від сина не отримує, то вважає, що договір підлягає розірванню. Тому позивачка звернулась до суду з цим позовом, який просить задовольнити (а.с.1-5).

В судове засіданя позивачка на з`явилась, її представник адвокат Боднар Н.Б. подала заяву, у якій зменшила вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги до 4000 грн, решту позовних вимог підтримала, просила розгляд справи провести у її та позивачки відсутність (а.с.124).

На підтвердження позовних вимог позивачка надала копії: договору довічного утримання, виписок з лікарні, розрахункові книжки та квитанції за оплату комунальних послуг, фото будинку та акт обстеження житлово-побутових умов проживання.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій позов визнав повністю, однак просив зменшити витрати на оплату правової допомоги в зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Розгляд справи просив проводити у його відсутність (а.с.97).

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до суду 5 жовтня 2022 року (а.с.1).

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати в строк до 7 листопада 2022 року відзив на позовну заяву. Підготовче судове засідання призначено на 17 листопада 2022 року(а.с.89).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі, які він отримав 30 листопада 2022 року (а.с.96).

Підготовче судове засідання 17 листопада 2022 року відкладено через неявку відповідача (а.с.93).

9 грудня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с.97).

Підготовче провадження закрито ухвалою суду від 19 грудня 2022 року, а справа призначена до судового розгляду на 16 січня 2023 року (а.с.126).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

У судовому засіданні установлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , з 17 травня 2010 року вийшла на пенсію по віку (а.с.7-9).

25 жовтня 2006 року між сторонами у справі укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений держаним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-2078, в зв`язку з посвідченням якого накладено заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 до припинення чи розірвання договору довічного утримання (а.с.10-11).

Відповідно до акту обстеження житлово- побутових умов проживання від 13 серпня 2022 року, комісією на час перевірки будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що за період укладання договору довічного утримання із сином ОСОБА_2 , ні матеріальної ні моральної допомоги він своїй матері ОСОБА_1 , не надавав. Домоволодіння ОСОБА_1 знаходиться в незадовільному стані (а.с.12).

Згідно з виписним епікризом ОСОБА_1 8 квітня 2013 року проведено медичне обстеження, операцію та виписано лікування (а.с.13).

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 в період з 14 по 24 вересня 2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Подільському регіональному центрі онкології Вінницької обласної ради (а.с.14).

Згідно з копіями чеків з лабораторії та аптек, позивачка проходила обстеження та купувала ліки за власні кошти (а.с.15-16).

Розрахункові книжки за послуги водопостачання та водовідведення, з оплати за природний газ, квитанції про оплату за розподіл природного газу та спожиту електричну енергію свідчать про самостійне здійснення оплати комунальних послуг позивачкою (а.с.17-76).

На фотографіях будинку по АДРЕСА_1 , зображено його стан (стіни та дах потребують ремонту) (а.с.77-79).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Надані позивачкою докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У справі, яка розглядається, предметом позову є розірвання нотаріально посвідченого договору довічного утримання та застосування правових наслідків такого розірвання, визначених частиною першою статтею 756 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною першою статті 749 ЦК України встановлено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

На підставі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1.1. Договору відчужувач ( ОСОБА_1 ), передає, а набувач ( ОСОБА_2 ) отримує у власність житловий будинок з господарчими будівлями та прибудовами, розташований по АДРЕСА_1 , та взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору (а.с.10)

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Згідно з частиною першою статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

За змістом вказана норма права передбачає, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, при цьому незалежно від вини набувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року (справа № 686/8768/18 провадження № 61-18887св19).

Крім того, згідно з частиною першою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частина друга статті 614 ЦК України).

Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобов`язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання.

Відповідач ОСОБА_2 доказів виконання умов договору суду не надавав, позов визнав, а отже погодився на розірвання укладеного договору.

Відповідно до вимог частини статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку що позивачка надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту невиконання відповідачем умов договору довічного утримання, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження звернення позивачки за правничою допомогою до адвоката до матеріалів позову долучено ордер Серії ВН №129385 від 10 серпня 2022 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №882 Боднар Н.Б., копію посвідчення адвоката ОСОБА_3 та три квитанції на загальну суму 5200 грн (а.с.80-84).

В позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача витрати за надання юридичної допомоги в сумі 5000 грн та сплачений нею судовий збір, в подальшому предстаник позивача подає заяву про зменшення вимог на оплату правової допомоги до 4000 грн (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві від 9 грудня 2022 року просить зменшити витрати на оплату правової допомоги в зв`язку з важким матеріальним станом, оскільки у нього на утриманні троє неповнолітніх дітей та онкохвора дружина, на лікування якої потрібні значні кошти.

На підтвердження заяви надає довідку про доходи, копію свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, копію виписного епікризу та медичних обстежень (а.с.97-121).

22 грудня 2022 року у заяві по телефону відповідач повідомив, що просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000 грн (а.с.128).

За викладених обставин суд вважає, що, враховуючи обставини, вказані відповідачем та відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт, суд може зменшити розмір їх стягнення до 3000 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 744, 755, 756 ЦК України, статтями 4, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 131, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити .

Розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 жовтня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-2078, посвідчений державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) 40 коп та витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 3000 (три тисячі) грн .

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент. номер НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 .

Представник позивача - ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №822 від 25 березня 2013 року та ордеру серії ВН №129385 від 10 серпня 2022 року.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідент.код НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ