Дата документу 26.07.2023
Справа № 501/2598/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області

скаргу ОСОБА_1

заінтересовані особи:

1 головний державний виконавець Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіна Л.А.

2 ОСОБА_2

предмет та підстави скарги: про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А.,

постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

Федоров 02.06.20234 звернувся до суду із скаргою на дії бездіяльність державного виконавця, згідно якої просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. щодо нездійснення часткового зарахування зустрічних однорідних вимог по його боргу у виконавчому провадженні перед ОСОБА_2 ;

- зобов`язати головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіну Л.А. частково зарахувати у виконавчому провадженні №71809698 його борг перед ОСОБА_2 в розмірі 10992,40 грн., зменшивши його борг в розмірі 10992,40 на відповідну суму на його користь у виконавчому провадженні №66174331;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. щодо не зняття арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 12360,64 грн., а також на не зняття арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику;

- зобов`язати головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіну Л.А. у ВП №71809698 скасувати арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 12360,64 грн., а також скасувати арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику;

- зобов`язати головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіну Л.А. закрити ВП №71809698.

Скарга мотивована тим, що 16.05.2023 головним державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шульгіною Л.А. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №501/2598/22 виданого 21.04.2023 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення судових витрат в розмірі 10992,40 грн.

Згідно цієї постанови накладено арешт на все майно, що належить заявнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 12360,64 грн.

Заявник вказує, що постановою головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. накладено арешт на рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Вказані постанови позбавили заявника розпоряджатись власними коштами.

Також, заявник стверджує в скарзі, що в Чорноморському відділі ДВС знаходяться матеріали ВП №66174331 (державний виконавець Шестопалова Ю.К.) відносно боржника ОСОБА_2 .

За виконавчим листом №501/57/18, виданим 28.01.2019 згідно рішення Іллічівського міського суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 49148,55 грн., витрат на правову допомогу 8400,00 грн.

За цим виконавчим провадження заявник нічого не отримував, тому 01.06.2023 звернуся із заявою до головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог та про скасування постанови про арешт майна ОСОБА_1 від 16.05.2023, постанови про арешт грошових коштів ОСОБА_3 від 16.05.2023.

Заявник стверджує в скарзі, що зарахування зустрічних однорідних вимог, що є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному сторона є кредитором, інша боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою.

В судовому засіданні представник заявника просив суд задовольнити скаргу з підстав викладених у самій скарзі.

Головний державний виконавець Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіна Л.А. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що порядок зарахування зустрічних однорідних вимог у виконавчому провадженні не передбачено без згоди іншої сторони та провадження, на які посилається заявник перебувають на виконанні у різних державних виконавців. Арешти накладено правомірно у межах суми боргу.

Вирішуючи спір, суд керується наступним.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями п.9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Частиною 2 ст.129-1 Конституції України визначено позитивний обов`язок держави забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Примусове виконання судових рішень здійснюється відповідно до умов та порядку, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання, зокрема, судових рішень, є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, під час виконання судових рішень поряд з нормами вказаного Закону застосовуються інші закони та нормативно-правові акти. Разом з визначенням особливостей процедури виконавчого провадження Закон має бланкетні та відсильні норми, які передбачають застосування правових приписів інших нормативних актів при здійсненні виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Розділом VII ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника під час примусового виконання судових рішень. Так, ч.1,2,5 ст.48 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Отже, законодавцем надано право виконавцю звертати стягнення за виконавчими документами як на кошти й інші цінності боржника (рухоме майно), так і на належне боржнику майно, у тому числі нерухоме майно, у разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

В Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду №761/33261/18 від 08.09.2021, на яку посилається заявник у своїй скарзі, вказано, що:

«Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення».

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 15.08.2019 у справі №910/21683/17 вказав, що однією з важливих умов для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 24.01.2018 по справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 по справі № 910/13205/17, від 25.04.2018 по справі №910/6781/17, від 25.07.2018 по справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 по справі №910/21652/17, від 11.09.2018 по справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 по справі №910/23246/17 (в даній постанові застосовано термін «прозорість вимог»), від 13.11.2018 по справі № 914/163/14, від 02.04.2019 по справі № 918/539/18).

Крім цього, Верховний Суд у справі № 910/21683/17 також зауважив, що умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Судом встановлено, що 16.05.2023 головним державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шульгіною Л.А. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №501/2598/22 виданого 21.04.2023 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення судових витрат в розмірі 10992,40 грн. (а.с.6).

Згідно цієї постанови накладено арешт на все майно, що належить заявнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 12360,64 грн. (а.с.7).

Постановою головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. накладено арешт на рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (а.с.8).

Також, в Чорноморському відділі ДВС знаходяться матеріали ВП №66174331 (державний виконавець Шестопалова Ю.К.) відносно боржника ОСОБА_2 (а.с.10).

За виконавчим листом №501/57/18, виданим 28.01.2019 згідно рішення Іллічівського міського суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 49148,55 грн., витрат на правову допомогу 8400,00 грн.

ОСОБА_1 01.06.2023 звернувся із заявою до головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог та про скасування постанови про арешт майна ОСОБА_1 від 16.05.2023, постанови про арешт грошових коштів ОСОБА_3 від 16.05.2023, що підтверджується копією заяви (а.с.11-13).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що стягувачем ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №71809698, або у виконавчому провадженні №66174331 узгоджено наявність зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.

Факт наявності на примусовому виконанні виконавчих листів №501/2598/22, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 21.04.2023 та №501/57/18, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 28.01.2019 підтверджують відсутність безспірності за зобов`язаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 один перед іншим, що і стало однією з підстав для задоволення вимог кожної із сторін по вказаним цивільним справам.

Оскільки заборгованість за зобов`язаннями сторін є спірними, зарахування зустрічних однорідних вимог не може бути прийнято судом до уваги.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи скаржника щодо неправомірності бездіяльності/дій головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. щодо нездійснення зарахування однорідних вимог по його боргу в даному виконавчому провадженні перед ОСОБА_2 та інші похідні від цього вимоги.

Інші доводи скарги, зокрема щодо не зняття арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_1 не спростовують правомірності дій приватного виконавця при проведенні процедури виконавчих дій з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2023 головним державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шульгіною Л.А. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №501/2598/22 виданого 21.04.2023 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення судових витрат в розмірі 10992,40 грн. (а.с.6).

Постановою головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. від 16.05.2023 накладено арешт на рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (а.с.8).

Як передбачено ч.1, 2 ст.56 вказаного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості щодо виконання рішень у виконавчого провадження та, що арештовані державним виконавцем рахунки боржника являються рахунками, які не підлягають арешту, адже в інакшому випадку банк мав би на виконання ч.3 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання, оскільки виокремлення навіть спеціальних рахунків не належить до повноважень виконавчої служби, а здійснюється саме банківськими установами відповідно до приписів ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 03.02.2021 по справі № 756/1927/16-ц, в якому зазначив, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь - які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону № 1404-VІІІ повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та вразі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому вони знаходяться, та вразі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону № 1404-VІІІ.

Отже, наведені в скарзі підстави є такими, що не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій, а приватний виконавець, в свою чергу, зобов`язаний вживати всіх заходів для виконання рішення суду про стягнення заборгованості у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки приватний виконавець під час процедури виконання рішень суду діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та порядок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4417-451 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи: головний державний виконавець Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шульгіна Л.А., ОСОБА_2 ) про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шульгіної Л.А. відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко