Справа № 686/6684/23
Провадження № 2/686/2908/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2023 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді-Чевилюк З.А.

при секретарі-Бенькалович А.Я.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення за договором позики від 2.03.2020 року непогашеної заборгованості у розмірі 1200 доларів США.

02 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за умовами якого останньому надано позику у розмірі 9000 доларів США до 1.06.2020 року. В період з 20 жовтня 2020 року по 20 вересня 2022 року ОСОБА_4 повернув 7800 доларів США. Грошове зобов`язання є повністю невиконаним.

Неможливість досудового врегулювання спору стала причиною звернення до суду позивача.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали а наполягали на його задоволені. Представник відповідача заперечила позовні вимоги, у зв`язку з виконанням існуючого боргового зобов`язання на суму 7800 доларів США, неукладеністю договору позики на суму 9000 доларів США. Адвокат Керницька О.В. зазначила, що, зі слів її довірителя, останній не підписував договір позики від 02.03.2020 року на загальну суму 9000 доларів США. Якщо відповідач і підписував договір позики 2.03.2020 року, то лише на суму 7800 доларів США. Підтвердженням факту повернення суми 7800 доларів США, за твердженням адвоката відповідача, є оригінал письмової розписки, що повернутий позивачем відповідачу. Клопотання щодо проведення експертизи на предмет встановлення давності виготовлення розписки від 2.03.2020 року не заявлялось. Сторона позивача заперечила оформлення позики у формі односторонньої розписки.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи,суд знаходить позов підлягаючим задоволенню.

Судом встановлено договірні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо позики 9000 доларів США, відповідно до договору позики від 2.03.2020 року, яким підтверджено факт передачі та отримання грошових коштів. Відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 1.06.2020 року. Зобов`язання у строк не виконано. Заходи досудового врегулювання спору не мали позитивного результату.

За п.3. договору підтверджено, що сума у 9000 доларів США отримана ОСОБА_4 до підписання договору.

За п.16 договору зазначено, що договір складено в одному примірнику, що має силу оригіналу, відповідно до п.9 цього договору визнаний борговим документом, видається позикодавцю, який зобов`язується після повного виконання позичальником зобов`язання за цим договором передати цей примірник позичальнику з відміткою про одержання грошей, а у випадку неможливості повернення боргового документа-вказати це у розписці, яку він повинен видати позичальнику відповідно до вимог статті 545 ЦКУ.

Договір містить відмітки про повернення відповідачем 7800 доларів США за підписом позивача.

Суд не бере до увагу розписку від 2.03.2020 року відповідача про отримання від позивача суми позики у розмірі 7800 доларів США на строк до 1.06.2020 року, оскільки вказаний документ є одностороннім, підписаним одноособово відповідачем та факт його існування, оформлення відносин позики у спосіб написання розписки відповідачем, заперечено позивачем. Надання розписки від 2.03.2020 року представником відповідача, що одноосібно підписана відповідачем, суд оцінює як спосіб уникнення виконання боргового зобов`язання за письмово оформленим двостороннім договором позики від 2.03.2020 року. Клопотання щодо проведення експертного дослідження, як от почеркознавчого, на предмет давності виготовлення, не заявлялось відповідачем.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положенням частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами.

Враховуючи викладене, заявлений позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідачем не спростовано отримання коштів у розмірі 9000 доларів США. Часткове виконання позики у сумі 7800 доларів США є підставою для висновку про укладеність договору позики в простій письмові формі, шляхом підписання сторонами двостороннього документу-договору від 2.03.2020 року.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,192, 526,533,543, 1046,1047,1049 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити .

Стягнути із ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму позики 1200 доларів США та судові витрати 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст виготовлено 3 серпня 2023 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк