Справа №712/6639/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Митрофанова А.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду міста Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - третя особа), в якому позивач просить суд:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 487 000,00 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач послалась на те, що вона проходила службу в поліції з 01 березня 2016 року по 15 березня 2021 року на посаді інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №580/2092/21 визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати позивачу заборгованості грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року, частини посадового окладу за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2017 року; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року у сумі 6427,08 грн; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2017 року; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачу частину невиплаченого посадового окладу починаючи з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 280 грн.

Позивач вказує, що незаконною невиплатою вчасно грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2022 року їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 487 000,00 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 серпня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди передана за підсудністю на розгляд Солом`янського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2022 року для розгляду справи №712/6639/22 визначено суддю Митрофанову А.О.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останній наданий строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 05 березня 2023 року через систему «Електронний Суд» подано заяву про усунення недоліків, в якій остання просила відкрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, слід виходити з наступного.

Так, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності до положень статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України закріплено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини 1 статті 4 КАС України закріплено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для звернення до суду із цим позовом про відшкодування моральної шкоди є несвоєчасне отримання позивачем належних їй сум грошового забезпечення під час проходження служби в поліції, тобто, під час перебування останньої на публічній службі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №580/2092/21 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення коштів, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року, частини посадового окладу за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2017 року; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2018 року у сумі 6427,08 грн; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2017 року; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину невиплаченого посадового окладу починаючи з 01 березня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 280 грн.

Предметом розгляду у даній справі є вимога звільненого з публічної служби поліцейського про стягнення з Департаменту патрульної поліції моральної шкоди, завданої останній внаслідок несвоєчасної виплати у повному обсязі грошового забезпечення під час проходження нею служби в органах поліції.

Наведене в сукупності свідчить про те, що спір у цій справі виник після звільнення поліцейського з органів поліції, яка вважається публічною службою, та пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються перебування на публічній службі, а тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Зазначене узгоджується із правовими висновками у подібних справах, розглянутих Верховним Судом, викладеними у постановах від 05 вересня 2019 року у справі № 686/6775/18, від 22 червня 2022 року у справі №757/9012/21-ц, а також правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17.

При цьому, слід також зазначити, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та обґрунтування позовних вимог у спосіб, притаманний спорам про відшкодування шкоди з наведенням відповідного нормативного регулювання, не змінює суті правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі та підстав їх виникнення, а отже, не дає підстав вважати, що цей спір виник із приватноправових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 5 цієї ж статті 1передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням встановлених вище обставин приходжу висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, вважаю за необхідне роз`яснити позивачеві, що такі позовні вимоги мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства та віднесені до юрисдикції відповідного адміністративного суду.

Керуючись пунктом 1 частини 1, частиною 5 статті 186, статтями 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаними позовними вимогами на загальних підставах до відповідного адміністративного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 18029, місто Черкаси, вулиця Лесі Українки, будинок 21, .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова