Провадження № 2/521/116/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: адвоката Лисенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни, за участю третьої особи на стороні позивача Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та приведення самочинно реконструйованого об`єкта до первинного стану, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. за участю третьої особи на стороні позивача Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та приведення самочинно реконструйованого об`єкта до первинного стану.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в ході здійснення перевірки встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу за № 1084 від 12.07.2019 року ОСОБА_2 належав 1/2 частка на магазин-бар " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з літнім майданчиком, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,5 кв.м. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, ОСОБА_2 являється власником нежитлової будівлі з літнім майданчиком (загальна площа - 120,5 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 .

Проведення незаконного капітального ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. "А", навіс літ. "Б" без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, за адресою: АДРЕСА_1 , стало підставою для звернення позивача із даним позовом, в якому він просили суд:

-Визнати протиправним та скасувати рішення № 50346043 від 20.12.2019 року, прийняте державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни.

-Зобов`язати ОСОБА_2 привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу за № 1084 від 12.07.2019 року за власний рахунок.

Інші процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 14.07.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 15.07.2020 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

03.08.2020 року від позивача надійшла позовна заява з усуненими недоліками (вхід.№31399).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 05.08.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

11.09.2020 року до суду подано клопотання адвоката Дмітрієва Р.Б. про ознайомлення з матеріалами справи.

23.09.2020 року до суду подано клопотання адвоката Дмітрієва Р.Б. про відкладення розгляду справи.

11.11.2020 року до суду подано клопотання адвоката Самодурової Н.В. про зупинення провадження у справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

11.11.2020 року до суду подано клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

10.03.2021 року до суду подано клопотання адвоката Самодурової Н.В. про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 25.05.2021 року підготовче провадження було закрито та призначити справу до судового розгляду по суті.

23.07.2021 року на електронну адресу суду представник відповідач ОСОБА_2 - адвокат Самодурова Наталія Валеріївна надіслала клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 09.12.2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Самодурової Наталії Валеріївни про призначення судової будівельно-технічної експертизи було залишено без розгляду.

14.02.2022 року до суду подано клопотання адвоката Галич Л.Б. про відкладення розгляду справи.

31.05.2022 року до суду подано клопотання адвоката Самодурової Н.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням воєнного стану та відсутністю представника відповідача в м. Одеса.

11.10.2022 року до суду подано клопотання адвоката Самодурової Н.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні через небезпеку для життя в наслідок воєнної агресії РФ.

На адресу суду 09.10.2020 року (вх. № 42994) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Самодурової Н.В., в якій представник просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зауважили, що випадки, за наявності яких Управління ДАБК Одеської міської ради має право звернутися до суду врегульовані ст.ст. 38, 39-1 та 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Частиною 2 ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Також, відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі систематичного (два і більше разів підряд) перешкоджання проведенню перевірки посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю, невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушень o законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлених під час перевірки, а саме: порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, проектної документації на будівництво об`єкта, будівельних норм і правил, а також в інших випадках, визначених цим Законом, відповідний орган державного архітектурно- будівельного контролю звертається до суду із позовом про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт.

Тобто, даними нормами законодавства визначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю має право звернутися до суду з наступними позовними вимогами: про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

При цьому підставою для такого звернення є виявлення факту самочинного будівництва об`єкта та невиконання у добровільному порядку особою в установлений строк вимог, встановлених у приписі; про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт (ст.ст. 39-1, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності")

При цьому підставою для такого звернення є систематичне (два і більше разів підряд) перешкоджання проведенню перевірки посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю, невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлених під час перевірки, виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Відтак, законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов, за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

Відповідач вважає, що наведені в позові підстави Управління ДАБК Одеської міської ради вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною (індексний номер рішення: 50346043 від 20.12.2019 р., фактично зводяться до заперечення позивачем правомірності набуття та державної реєстрації ОСОБА_2 права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 120.5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є спором про право.

Однак, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.12.2018 р. по справі № 826/7203/17, звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду з позовом не пов`язано з наявністю в нього особистого приватного права, а має бути обумовлено виконанням ним управлінських функцій у публічно-правових відносинах.

Крім того, чинним законодавством не передбачено право органу місцевого самоврядування звертатися до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію об`єкта нерухомого майна як форму реалізації повноважень у сфері архітектурно- будівельного контролю.

У зв`язку з чим, вважаємо, що Управління ДАБК Одеської міської ради не наділено повноваженнями та не має правових підстав для звернення до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною (індексний номер рішення: 50346043 від 20.12.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позов підтримав з підстав та правового обґрунтуванням вказаного в позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та державний реєстратор Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. про дату, час та місце судового засідання повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лисенко Т.С. у судовому засіданні позов не визнала заперечувала проти задоволення позову з підстав та правового обґрунтування вказаного в відзиві на позов.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано повідомлення № ОА41 про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а саме здійснення капітального ремонту нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

12 березня 2020 року головним спеціалістом інспекційного відділу № 2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, на підставі наказу від 24.03.2020 року № 01-13/120 ДАБК та направлення від 13 березня 2020 року № 000370 проведено перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: капітальний ремонт нежитлової будівлі без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом перевірки від 12 березня 2020 року № 000370 встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу за № 1084 від 12.07.2019 року ОСОБА_2 належав 1/2 частка на магазин-бар " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з літнім майданчиком, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,5 кв.м.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, ОСОБА_2 являється власником нежитлової будівлі з літнім майданчиком (загальна площа - 120,5 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту від 18.10.2012 року загальна площа об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 79,5 кв.м.

При цьому, згідно технічного паспорту від 27.11.2019 року загальна площа даного об`єкта збільшена та становить 120,5 кв.м.

Наказом Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 12 березня 2020 року № 01-13/120 УДАБК скасовано реєстрацію повідомлення від 12 лютого 2020 року № ОД 41 про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а саме здійснення капітального ремонту нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

Оскільки реконструкція нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена без відповідних дозвільних документів, Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до суду з позовом про приведення самочинно реконструйовано об`єкту у первісний стан.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Вивчивши матеріали справи, доводи позовної заяви та відзиву на неї, суд дійшов висновку, що позов Управління ДАБК Одеської міської ради не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 124, 125 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних правовідносинах управлінських функцій.

Зі змісту частини четвертої статті 5, частини третьої статті 6, пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи в чітко визначених законами України випадках. Публічно-правовим вважається спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Аналогічний правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2019 року № 520/4416/16 (провадження № 61-34503св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/4414/16 (провадження № 61-3450св18) та від 22 квітня 2020 року у справі № 500/1938/16 (провадження № 61-8530св18).

У справі, яка переглядається, Управління ДАБК Одеської міської ради звернулося до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та скасування відповідного запису про право власності на квартиру, а також зобов`язання ОСОБА_2 привести самочинно реконструйований об`єкт до попереднього стану, обґрунтовуючи їх тим, що відповідачкою здійснено будівельні роботи з реконструкції приміщення нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. "А", навіс літ. "Б" без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, за адресою: АДРЕСА_1 зі збільшенням загальної площі до 79,5 кв. м за рахунок літнього майданчика, без відповідних дозвільних документів.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

До органів архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (частина третя статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно з підпунктом 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта (стаття 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Управління ДАБК Одеської міської ради є суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні повноваження, зокрема у сфері державного архітектурно-будівельного контролю. Зокрема такий орган, що наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов`язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то і подальше звернення до суду з позовом у випадку його невиконання зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру, а тому спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Саме такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а (провадження № 11-251апп18), від 28 листопада 2018 року у справі № 369/13415/17 (провадження №14-469цс14), від 22 квітня 2019 року у справі № 369/3043/17-ц (провадження №14-156цс19)

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо необхідності відступу від правових висновків Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах з огляду на таке.

Відступ від правової позиції - це сукупність підстав, які зумовлюють необхідність повністю або частково відмовитися від попереднього висновку щодо певного питання на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм з метою усунення вад попереднього рішення чи групи рішень (їхня неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість), що пов`язано зі зміною суспільних відносин та усунення суперечностей між принципом правової визначеності та концепцією «живого права» (динамічного тлумачення права) як складовими верховенства права (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 933/670/20).

Зважаючи на те, що позиція щодо віднесення позову контролюючого органу у межах реалізації ним повноважень зі здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності до юрисдикції адміністративного суду, є сталою та ґрунтується на тлумаченні норм КАС України, положення якого у неведеній частині залишаються незмінними, тому суд не може погодитися з доводами позивача щодо наявності підстав для розгляду справи за правилами цивільно-процесуального законодавства.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

При цьому звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється ним як суб`єктом владних повноважень на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що з огляду на вказані вище норми статей 4, 5, 19, 46 КАС свідчить про належність такого спору до юрисдикції адміністративних судів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом приведення збудованого об`єкта містобудування до пеопереднього стану, і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, з урахуванням встановленого судом предмету спору, кола учасників справи, провадження підлягає закриттю в порядку п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни, за участю третьої особи на стороні позивача Юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та приведення самочинно реконструйованого об`єкта до первинного стану.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Повний текст ухвали суду складено 27.04.2023 року

Суддя Леонов О.С.

27.04.23