ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1143/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко А.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: місто Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5а в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про припинення стягнення аліментів на дитину, звільнення від заборгованості за аліментами, стягнення аліментів на утримання дитини, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 30 квітня 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ, відповідно до якого з позивача на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Згодом даний судовий наказ було переглянуто за нововиявленими обставинами та ухвалено рішення, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Враховуючи те, що починаючи з вересня 2018 року спільна дочка сторін - ОСОБА_4 проживає разом із позивачем, він звертається до суду з вимогою про припинення стягнення аліментів на утримання дочки та стягнення їх з відповідача на свою користь.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2021 року цивільну справу № 753/11843/21 передано судді Шаповаловій К.В.

01 липня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 5 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 26 серпня 2021 року.

10 серпня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

26 серпня 2021 року за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи на 1 листопада 2021 року.

1 вересня 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

06 жовтня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про виклик свідків.

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року ОСОБА_3 було поновлено строк на подання зустрічної позовної заяви, зустрічну позовну заяву було залишено без руху.

04 листопада 2021 року від ОСОБА_3 та її адвоката Влащенка О.А. на виконання вищезазначеної ухвали були подані клопотання (вх. № 76621 та №76649).

16 грудня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої просили суд визначити місце проживання дитини разом з батьком, звільнити позивача від заборгованості по аліментам за період з 1 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. (вх. № 88251).

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину, а також прийнято заяву позивача про зміну предмету позову. Призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Підготовче засідання призначене на 11 лютого 2022 року було відкладено на 11 березня 2022 року.

23 лютого 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

Підготовче засідання призначене на 11 березня 2022 року не відбулось, оскільки відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом підготовче засідання було призначено на 25 травня 2022 року на 10:00 год.

Підготовче засідання призначене на 25 травня 2022 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Згодом підготовче засідання було призначено на 03 серпня 2022 року на 10:00 год.

26 травня 2022 року від третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація щодо виконання ухвали суду від 16 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року (із врахування ухвали про виправлення описок від 22 листопада 2022 року) підготовче засідання було відкладено на 12 жовтня 2022 року на 11:00 год.

10 серпня 2022 року на адресу суду від Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли пояснення щодо позову, окрім того, останні просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року підготовче засідання у справі було відкладено на 22 листопада 2022 року на 10:00 год.

Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 24 січня 2023 року.

У судовому засіданні 24 січня 2023 року представник позивача підтримала позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, вказала, що спільна дитина позивача та відповідача у період з 1 жовтня 2018 року по 1 листопада 2021 року проживала з батьком, що підтверджується наявними матеріалами справи та показами свідка, а тому є всі підстави для звільнення його від заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у цей період. Крім того, враховуючи те, що на цей час ОСОБА_4 виповнилось 14 років, визначення місця проживання дитини за рішенням суду є недоречним. Просила також стягнути з відповідачки за первісним позовом на користь позивача аліменти за минулий період з 14 червня 2020 року по 1 листопада 2021 року, поки дитина проживала з батьком. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про можливість розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги за зустрічним позовом вони підтримують повністю.

Від представників третіх осіб у справі надійшли заяви про можливість розгляду справи у їх відсутність. При цьому представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації зазначив, що надати висновок щодо заявлених вимог у справі не вбачається за можливе, бо дитина з матір`ю не проживають на території Святошинського району м. Києва. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в свою чергу зазначив, що враховуючи те, що ОСОБА_4 виповнилось 14 років, правові підстави для надання висновку щодо визначення місця проживання дитини відсутні.

У розгляді справи було оголошено перерву до 15 березня 2023 року для виклику свідка позивача.

У судове засідання 15 березня 2023 року відповідачка та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про можливість розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги за зустрічним позовом вони підтримують повністю.

У судовому засіданні було допитана свідка ОСОБА_6 та оголошено перерву до 21 квітня 2023 року для виклику свідків зі сторони відповідача.

У судове засідання 21 квітня 2023 року з`явилась представник позивача. Подала суду заяву про відмову від позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року вказала заява була задоволена, прийнята відмова від частини позовних вимог та в цій частині провадження у справі закрито.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про можливість розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги за зустрічним позовом вони підтримують повністю.

Свідки зі сторони відповідача також не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись за адресами, які були зазначені відповідачкою та її представником у заяві про виклик свідків. Конверти повернулись на адресу суду із відмітками «адресат відсутній за адресою».

Враховуючи те, що судом були вжиті належні заходи для виклику свідків, що заявлялись відповідачкою, з огляду на заяви представника відповідачки щодо розгляду справи у їх відсутність, суд ухвалив завершувати розгляду справи без допиту свідків відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка ОСОБА_6 , всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо вимог за первісним позовом.

Судом встановлено, що 27 серпня 2005 року позивач та відповідачка уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 946. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29листопада 2010 року шлюб було розірвано. Від зареєстрованого шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2018 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільних дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року скасовано судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2018 року по цивільній справі №753/4420/18, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення ними повноліття. Ухвалено нове рішення, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення ними повноліття.

Згідно із частинами першою, другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності та батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Зі статті 192 СК України випливає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як вбачається з довідки Святошинського ВДВС від 8 лютого 2022 року станом на 1 січня 2022 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на обох дітей в розмірі 106928,39 грн (а.с. 170 т.1).

Поряд з цим, під час розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_4 у період з 7 вересня 2018 року до листопада 2021 року проживала разом з позивачем та перебувала на його утриманні, зокрема вказаний факт підтверджується показами свідка ОСОБА_6 - бабусі неповнолітньої ОСОБА_4 , яка повідомила суду, що її онука ОСОБА_4 з жовтня 2018 року по листопад 2021 року проживала з нею та її сином (батьком ОСОБА_4 ). До цього онука проживала з матір`ю та вітчимом, проте, після того як він її побив, вона подзвонила їй та просила забрати, бо її виганяли з квартири. Вона розмовляла з вітчимом ОСОБА_4 та було вирішено, що дівчинку заберуть до батька, бо у неї проблеми у школі, вона вкусила хлопця. В той же день вона поїхала до онуки, вийшла на вулицю ОСОБА_4 , її мама та старший брат і кинули до ніг їй сумку з речами ОСОБА_4 , у онуки була істерика, вона дуже плакала. Дома вона дала онучці ліки та поклала спати. Зранку вона розповіла їй, що сталось, чому її побив вітчим та покарала мама. На тілі у неї були синці та болів живіт, вони вирішили поїхати до лікарні «Охматдит». Після цього вона дзвонила матері ОСОБА_4 , але та відмовилась, щоб дочка проживала з ними. ОСОБА_4 залишилась проживати у неї, батько ОСОБА_4 має свою родину (дружину та дитину), але весь час поки ОСОБА_4 жила у неї, він фактично проживав на дві родини, приїжджав до неї та до ОСОБА_4 , купляв продукти харчування, ночував з нею, інколи приїжджав разом з дружиною та дитиною в п`ятницю та всі разом ночували у неї. Відносини у ОСОБА_4 з новою дружиною батька були нормальні, він весь час налагоджував відносини з дочкою. Мати ОСОБА_4 до 2020 року до неї не приїжджала, перші пів року після подій ОСОБА_4 не хотіла з нею говорити, вони ходили до психолога, щоб допомогти ОСОБА_4 розібратись у ситуації, що сталось. Онуку перевели в іншу школу, цим займався батько. Мати перший раз приїхала у 2020 році та подарувала доньці подарунок. Матеріально вона не допомагала утримувати ОСОБА_4 , з нею залишився проживати старший син. За час, коли онука проживала у неї, вона з новою родиною батька їздила на відпочинок, на море. ОСОБА_4 проживала з нею до жовтня 2021 року, потім на тиждень поїхала до матері, а коли повернулась, сказала, що хоче проживати з мамою, вона вибачилась перед нею. Мати розмовляла з батьком ОСОБА_4 щодо того, щоб забрати ОСОБА_4 знову до себе, він не заперечував. Весь час, поки дитина проживала з батьком він нею опікувався, давав гроші та сплачував всі витрати, в тому числі гуртки. Чи давала гроші мати ОСОБА_4 особисто, коли почала до неї приїжджати - їй не відомо. На цей час онука проживає разом з мамою та вітчимом, вони виїхали за кордон через війну.

Заперечуючи проти доводів позивача щодо проживання доньки з батьком у вказаний період, відповідачка у відзиві зазначила, що такі факти можуть спростувати свідки, в той же час відповідачка та її представник на жодне судове засідання по суті розгляду справи не з`явились, подавали заяви про розгляд справи у їх відсутність, свідки, які були заявлені відповідачами, на виклик суду не з`явились.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до повідомлення НДСЛ «Охматдит» про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження, від 10 вересня 2018 року, 8 вересня 2018 року до лікарні звернулась ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомила що 7 вересня 2018 року о 20:40 год за адресою: АДРЕСА_1 її побив вітчим - ОСОБА_10 . Діагноз: забій лівої кісті, забій поперекового відділу хребта, гематоми обох стегон (а.с. 181 т.1).

Згідно із листом Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 27 вересня 2018 року, ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 . Умови для проживання малолітньої дитини створені належним чином, дитина забезпечена продуктами харчування, одягом. Шкільним приладдям, залучена до навчання (а.с. 183 т.1).

Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація листом від 10 вересня 2018 року надіслала лист до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, начальнику управління у справах дітей, сім`ї та молоді Дарницької РДА, директору центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді Дарницького району щодо перевірки фактів, які надійшли у повідомленні від НДСЛ «Охматдит» про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження, 10 вересня 2018 року.

Відповідно до листа Центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва від 20 вересня 2018 року, ОСОБА_10 12 вересня 2018 року з`явився до Центру та надав письмові пояснення, в яких визнав свою провину та запевнив, що ніколи таке не повториться. ОСОБА_10 було забезпечено інформаційним ресурсом щодо порядку надання Центром соціальних послуг, проведені консультації щодо зниження конфліктних ситуацій, недопущення насильства в сім`ї, підвищення виховного та батьківського потенціалу та попереджено про правові наслідки у випадку не виконання батьківських обов`язків (а.с. 185, т.1).

З листа Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 12 вересня 2018 року встановлено, що працівниками Служби було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , де мати та дід повідомили, що фактично ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 186-187, т.1).

Відповідно до листа Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» Святошинської РДА в м. Києві від 16 листопада 2018 року встановлено, що 7 листопада 2018 року відбулась співбесіда психолога з ОСОБА_4 та її бабусею ОСОБА_6 . З`ясувалось, що вітчим неодноразово застосовував фізичну силу до дитини з метою покращення якості навчання в школі. Під час останнього інциденту, під час її жорстокого покарання, мати спокійно займалась своїми справами в іншій кімнаті. Вітчим тягав її за волосся, бив ременем та ногами. Поліцію ніхто не викликав. Бабуся, ОСОБА_6 , яка забрала дитину, написала заяву в поліцію після того, як зняли побої. Софія має знижений тон настрою, сумує за мамою (а.с. 188, т.1).

Відповідачкою та її представником не було спростовано вказану інформацію, а також не було надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що неповнолітня ОСОБА_4 у період часу з вересня 2018 року по листопад 2021 року не проживала разом з батьком, не перебувала на його утриманні, чи доказів того, що саме в той час вирішувалось питання щодо визначення місця проживання дитини.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивачем у справі доведено суду факт, що у період з вересня 2018 року по листопад 2021 року ОСОБА_4 проживала разом з батьком та перебувала на його утриманні, суд доходить до висновку, що вимога позивача про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у період з 1 жовтня 2018 року по 1 листопада 2021 року, які стягуються на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року у справі № 753/4420/18 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню, з урахуванням того, відповідно до рішення суду від 18 листопада 2020 року було стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення ними повноліття. Вказане рішення на цей час не скасовано та не змінено у встановленому законом порядку, а під час розгляду справи встановлено, що з листопада 2021 року по цей час ОСОБА_4 проживає знову з матір`ю та на разі через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, виїхали за кордон. ОСОБА_4 на цей час виповнилось 15 років, отже підстави для припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 на цей час судом не встановлено.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з 14 червня 2020 року і до повнолітня доньки, суд зазначає, що така вимога також не підлягає задоволенню, з огляду на те, що судом встановлено, що з листопада 2021 року по цей час ОСОБА_4 проживає з матір`ю та на разі через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, виїхали за кордон. Вказаний факт не заперечувався та не спростовувався представником позивача та підтверджений поясненнями свідка ОСОБА_6 .

Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд зазначає, що під час розгляду справи по суті представником позивача було змінено вказану вимогу та ставилась вимога про стягнення з відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 за минулий період: з 14 червня 2020 року по 1 листопада 2021 року, тобто представником позивача такою заявою було змінено предмет позову.

Поряд з цим, відповідно до приписів частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Представником позивача протягом підготовчого засідання не подавалась заява про зміну предмету позову саме щодо вимоги про стягнення аліментів за минулий період.

Варто зауважити, що 11 лютого 2022 року судом проводилось підготовче засідання у справі та було оголошено перерву до 11 березня 2022 року.

Пізніше, враховуючи початок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, підготовче засідання було призначено на 25 травня, на 3 серпня на 12 жовтня та на 22 листопада 2022 року, у жодне підготовче засідання представник позивача чи позивач не з`явились. 22 листопада 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представником позивача не було подано суду клопотання про поновлення строку для подання заяви про зміну предмету позову та обґрунтування поважності причин цього пропуску, враховуючи кількість призначених підготовчих засідань у справі після 11 березня 2022 року.

Отже, враховуючи вказане, судом не розглядається усна заява представника позивача про зміну предмету позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів за минулий період.

Таким чином, зважаючи на все викладене вище, суд доходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо зустрічного позову про визначення місця проживання дитини.

Звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_3 просила суд визначити місце проживання ОСОБА_4 разом з нею.

На виконання вимогу ухвали суду Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА в м. Києві надіслало суду лист від 3 лютого 2023 року стосовно того, що з огляду на те, що ОСОБА_4 досягла 14 річного віку, орган опіки та піклування не має правових підстав для надання висновку щодо ви значення місця проживання дитини.

Нормою частини четвертої статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно із частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи в суді дочці сторін ОСОБА_4 виповнилось 15 років.

Таким чином, враховуючи, що спільна дочка позивача та відповідача на цей час не є малолітньою, їй виповнилось 15 років, вона вправі самостійно визначити своє місце проживання, з огляду на те, що як повідомив представник позивача, ОСОБА_4 з листопада 2021 року за власним бажанням переїхала від батька жити до матері і на цей час проживає разом з нею за кордоном, що не оспорюється та не заперечується ОСОБА_2 , суд не вбачає правових підстав для визначення місця проживання ОСОБА_4 , а отже зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За умовами частини третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи все вище зазначене, зважаючи на докази, які були долучені до позовної заяви та у підготовчому судовому засіданні, з огляду на обґрунтування заявлених позовних вимог як за первісним так і за зустрічним позовом, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, з відповідачки за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1816 грн. Витрати позивача за зустрічним позовом, залишити за позивачем.

На підставі викладено, керуючись статтями 12, 13, 81,141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, статтями 155,160, 161, 180,189,192, 195 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про припинення стягнення аліментів на дитину, звільнення від заборгованості за аліментами, стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_2 від заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у період з 1 жовтня 2018 року по 1 листопада 2021 року, які стягуються на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року у справі № 753/4420/18 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1816 грн.

В іншій частині вимог первісного позову - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 1 травня 2023 року.

Суддя К.В. Шаповалова