Справа № 200/8956/14-ц
Провадження № 6/932/112/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Фетіскіної К.Р.,

розглянувши в залі суду м. Дніпро заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», боржник ОСОБА_1 , про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою, в якій просить визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів поважними та поновити строки для пред`явлення виконавчих листів № 200/8956/14-ц, виданих 06 березня 2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 200/8956/14-ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Заява мотивована тим, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року по справі № 200/8956/14-ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» були задоволені позовні вимоги банку та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 21 січня 2008 року у розмірі 79 259 доларів 58 центів США, 22 387 грн. 66 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом 72 269 доларів 20 центів США, 3 % річний на суму простроченого кредиту за період з 16 травня 2011 року по 20 травня 2014 року у розмірі 576 доларів 58 центів США , прострочена заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 1 квітня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 6 332 доларів 49 центів США, 3 % річних на суму прострочених процентів за кредит за період з 16 травня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі 81 долар 32 центи США, пеня за основним боргом за період з 20 травня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі 17 786 грн. 23 коп., пеня за процентами за період з 20 травня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі 4 601 грн. 43 коп., вирішено питання розподілу судових витрат. Постановою Верховного Суду від 02.05.2018 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення , заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2014 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 року від 26.12.2017 року залишено без змін. 06.03.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_1 видано два виконавчі листи : про стягнення основної заборгованості та про стягнення судового збору. Виконавчі документи знаходилися на виконанні з моменту отримання виконавчих листів стягувачем. На запит стягувача Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра повідомив, що 24.04.2019 року винесені постанови про повернення виконавчих листів, разом з відповіддю відділ надіслав оригінали виконавчих листів, які отримані банком 04.04.2023 року. Поважні причини пропуску строку пред`явлення зазначив: на час дії карантину були продовжені процесуальні строки, тому їх слід застосувати і до строку пред`явлення виконавчого документа до виконання (застосувати аналогію закону); оригінали виконавчих листів отримані банком лише в 2023 році, виконавчі провадження знищені.

З метою належного виконання рішення суду заявник звернувся до суду із даною заявою та просить суд визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів поважними та поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

В судове засідання представник заявника, боржник не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та місце судового розгляду, їхня неявка не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 200/8956/14-ц та матеріали заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви Акціонерного товариства « Державний експортно-імпортний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі №200/8956/14-ц слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року по справі № 200/8956/14-ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» були задоволені позовні вимоги банку та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором від 21 січня 2008 року у розмірі 79 259 доларів 58 центів США, 22 387 грн. 66 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом 72 269 доларів 20 центів США, 3 % річний на суму простроченого кредиту за період з 16 травня 2011 року по 20 травня 2014 року у розмірі 576 доларів 58 центів США, прострочена заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 1 квітня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 6 332 доларів 49 центів США, 3 % річних на суму прострочених процентів за кредит за період з 16 травня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі 81 долар 32 центи США, пеня за основним боргом за період з 20 травня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі 17 786 грн. 23 коп., пеня за процентами за період з 20 травня 2013 року по 20 травня 2014 року у розмірі 4 601 грн. 43 коп., вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 02.05.2018 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення , заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2014 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 року від 26.12.2017 року залишено без змін.

06.03.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_1 видано два виконавчі листи: про стягнення основної заборгованості та про стягнення судового збору.

На запит стягувача Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра повідомив, що 24.04.2019 року винесені постанови про повернення виконавчих листів , разом з відповіддю відділ надіслав оригінали виконавчих листів, які отримані банком 04.04.2023 року, як зазначає в заяві представник заявника.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження отримання саме 04.04.2023 року стягувачем оригіналів виконавчих листів заявником суду не надано, окрім копії відповіді від 28.03.2023 року ВДВС. Ані копій постанов про відкриття виконавчого провадження в 2018 році, про повернення виконавчого документу стягувачу в 2019 році, про відсутність виконавчих проваджень в АСВП на день звернення до суду, копії виконавчого листа , про наявність заборгованості за кредитним договором боржника ОСОБА_1 станом на момент звернення до суду з заявою заявником не надано.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» зі змінами від 02.06.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виходячи з відповіді ВДВС від 28.03.2023 року, строк звернення до виконання виконавчих листів сплив в квітні 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відносно обставин поважності попуску строку, на які посилається заявник у цій заяві, то слід зазначити наступне. Сам по собі факт запровадження карантину або воєнного стану в Україні не може бути безумовною підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження карантину чи воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

При цьому, заява АТ «Державний експортно-імпортний банк України» не містить викладу обставин, що виникли внаслідок запровадження карантину чи воєнного стану, які б дійсно свідчили про те, що вони унеможливлюють пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідних дій стягувачем, тоді як правомірність очікування виконання рішення суду цілком залежала від дій стягувача щодо отримання та пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку. Законодавець обмежив строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

За таких обставин суд вважає, що підстави для поновлення заявнику строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 433 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі №200/8956/14-ц відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Овчиннікова