"26" квітня 2023 р. Справа № 363/2145/23
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про розірвання договору банківського вкладу, -

встановив:

25.04.2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання договору банківського вкладу.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданими до неї документами приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна Вишгородському районному суд Київської області і має бути передана на розгляд Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частино 5 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач при зверненні до Вишгородського районного суду Київської області керувалася Законом України «Про захист прав споживачів», приписами якого надано право вибору, зокрема, пред`явити позов за місцем проживання споживача або за загальним правилом, місцезнаходження відповідача.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право захисти свої порушені права шляхом звернення до суду з позовною заявою про: усунення недоліків товару; про заміну товару неналежної якості на аналогічний товар належної якості; - розірвання договору і відшкодування понесених збитків; відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної товаром неналежної якості.

Відповідно до п. 9 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

В той же час позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона виявила бажання повернути свій вклад по закінченню строку, визначеного умовами депозитного договору та посилається виключно на положення Цивільного кодексу України (ст.ст. 22, 23, 321, 386, 525, 526, 615, 625, 629, 633, 1058, 1060, 1074 ЦК) і жодним чином не обґрунтовує свої позовні вимоги Законом України «Про захист прав споживачів», як на підставу своїх вимог та не зазначає, які саме її права як споживача були порушені.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, суд вважає за необхідне дану цивільну справу передати за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська оскільки дана справа належить до територіальної юрисдикції зазначеного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 260, 353-355 ЦПК України, -

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про розірвання договору банківського вкладу - передати на розгляд Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Д. Рудюк