Справа № 524/5024/23
Провадження № 2-о/524/191/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Предоляк О,С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вивчивши заяву та долучені документи, вважаю, що у відкритті провадження за заявою необхідно відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить в порядку окремого провадження встановити факт події 06.12.2014 року, а саме те що він внаслідок виконання свого обов`язку по захисту Батьківщини, спас життя і здоров`я двом журналістам і оператору, накрив їх тіла собою, внаслідок чого попав під мінометний обстріл, в період проходження служби в органах внутрішній справ під час участі в Антитерористичній операції на території Луганської області.

Встановлення факту необхідне заявнику для визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами міжнародного права, внаслідок збройної агресії російської Федерації проти України.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З листа Верховного суду від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: одержання поранення, контузії в боях при захисті України, СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби.

В якості заінтересованої особи заявник зазначає свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Саме відповідний державний орган забезпечує формування та реалізує державну політику, спрямовану на соціальний та правовий захист осіб .

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Натомість в заяві ОСОБА_1 зазначає мету встановлення факту події 06.12.2014 року, а саме те що він внаслідок виконання свого обов`язку по захисту Батьківщини, спас життя і здоров`я двом журналістам і оператору, накрив їх тіла собою, внаслідок чого попав під мінометний обстріл, в період проходження служби в органах внутрішній справ під час участі в Антитерористичній операції на території Луганської області- для подальшого встановлення факту визначення статусу , як особи яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право.

Юридичним фактам як обставинам, діям чи подіям об`єктивної реальності і за посередництвом яких породжуються юридичні наслідки - виникають, змінюються і припиняються цивільні права, обов`язки або правовідносини в цілому, притаманна зокрема така ознака як нормативність. Тобто правового значення набувають не усі дії або події, а тільки ті, з якими пов`язуються певні правові наслідки, тільки ті життєві обставини, котрі передбачені нормами права. Тож, без правової норми не може бути юридичного факту, без останнього не можуть наставати правові наслідки. Жодний юридичний наслідок не випливає безпосередньо із правової норми, завжди необхідною умовою є юридичний факт - конкретна життєва обставина, встановлена правовою нормою. Факти стають юридичними не із-за певних внутрішніх властивостей, а в результаті визнання їх такими державою, законом. Юридичними фактами є лише ті обставини, котрі прямо, або опосередковано зачіпають інтереси індивіда, суспільства, держави. Тобто, юридичні факти - це такі обставини, які несуть в собі інформацію про стан суспільних відносин, котрі входять у предмет правового регулювання, мають конкретний характер, виражаються в конкретних діях або подіях, тягнуть конкретні, а не абстраговані наслідки. Головною ознакою юридичних фактів є те, що правові моделі реальної дійсності знаходять своє відображення в нормах права, тобто мають юридичне віддзеркалення і саме ця ознака дозволяє припускати чи є конкретна життєва обставина юридичним фактом.

Юридичними фактами вважаються лише ті соціальні факти (конкретні життєві обставини), які:

передбачені нормами права;

визначають конкретний зміст прав і обов`язків фізичних і юридичних осіб;

поширюють, звужують або припиняють дію норми права на конкретну ситуацію;

породжують правові відносини, внаслідок чого може відбуватися їх трансформація (зміна або припинення).

Заявлена ОСОБА_1 мета встановлення юридичного факту, не відповідає стану суспільних відносин, котрі входять у предмет правового регулювання, не має конкретний характер, виражається в абстрагованих, а не конкретних наслідках, спрямована на встановлення судовим рішенням певних обставин задля подальшого можливого використання цього судового рішення у правовідносинах з невизначеним колом суб`єктів міжнародного права

Невизначення заявником конкретної мети факту, про встановлення якого він просить, та незазначення зв`язку цього факту з певним суб`єктивним матеріальним правом та конкретними юридичними наслідками встановлення цього факту, не дає суду змоги визначати правову природу відносин, що виникли між учасниками справи, та питання юрисдикційності справи.

З урахуванням наведеного, у відсутність конкретної мети встановлення факту, яка надасть цьому факту ознаки юридичного, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, вважаю, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 186, ч.4 ст. 315, ст. 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Олена Предоляк