Дата документу 25.07.2023 Справа № 334/2542/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2542/18
Провадження №22-ц/807/1033/23
Головуючий в 1-й інстанції Турбіна Т.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна подружжя автомобіля марки «Toyota Corolla», 2011 року випуску, який до 2017 року належав на праві власності ОСОБА_2 . Позивач звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Corolla», 2011 року випуску, який до 2017 року належав на праві власності ОСОБА_2 та мав державний номер реєстрації НОМЕР_1 , на підставі оскарження договору купівлі-продажу транспортного засобу 2341/2017/595802 від 23.08.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в заяві просив направити ухвалу суду для виконання Регіональному сервісному центру МВС України (м. Запоріжжя вул. Незалежної України, 57).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2023 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна подружжя, - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, матеріалами заяви підтверджується наявність спору між сторонами, а також наявність обставин, які вказують на те, що відсутність забезпечення позову може ускладнити та унеможливити виконання рішення суду у цій справі. Не дивлячись на те, що вимога позову є немайновою, наслідком її задоволення є поновлення прав на майно автомобіль.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Сідельнікова Олена Леонідівна зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на предмет і підстави позову, позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota Corolla», 2011 року випуску, у разі невжиття такого заходу забезпечення позову як арешт спірного транспортного засобу. Метою вказаного позову є захист прав позивача щодо розпорядження часткою спільного майна подружжя, яким є автомобіль марки «Toyota Corolla», 2011 року випуску, і який виступає об`єктом поділу у справі між цими ж сторонами про поділ майна подружжя, яка розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Пред`явлення позивачем вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу є немайновою вимогою. Вимог майнового характеру позивач не заявляв.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).

Під час оцінки зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

Між сторонами у справі виник спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу майна подружжя. Вимога позову є немайновою. Позовних вимог, пов`язаних з наслідками недійсності оспорюваного правочину, ОСОБА_1 не заявляв.

При цьому вимога про недійсність правочину полягає у констатації цього факту, і таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню у подальшому та не залежить від наявності у позивача права власності. За вказаних обставин, невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на автомобіль не ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у цій справі.

Оскільки предметом позову у справі є позовна вимога немайнового характеру, забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами у справі.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26 липня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков