ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/312/22 Номер провадження 22-ц/814/3104/23Головуючий у 1-й інстанції Мирошникова О.Ш. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: прокурора Марченко О.А., представника відповідача Ткаченко А.М.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

третя особа: Управління державної казначейської служби України в Полтавській області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Мирошникової О.Ш. в м.Лубни (дата складання повного тексту не зазначена),-

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області з даним позовом.

24.06.2022 року Розпорядженням Голови Оржицького районного суду Полтавської області справу було передано до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, як до найбільш територіально наближеного.

ОСОБА_2 зазначав, що 09.07.2018 року він був засуджений Оржицьким районним судом Полтавської області за частиною першою статті 368 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18700 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, строком на 2 роки.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.02.2019 року вирок Оржицького районного суду залишено без змін.

На виконання вироку суду від 09.07.2018 року ОСОБА_1 сплатив штраф у сумі 18700 грн.

Постановою Верховного Cуду від 02.02.2021 року ОСОБА_1 виправдано, вирок Оржицького районного суду Полтавської області та ухвалу Полтавського апеляційного суду скасовано і закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Посилаючись на вище наведене вказував, що він має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Просив стягнути на його користь Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 18000 грн штрафу, який було ним сплачено за вироком Оржицького районного суду Полтавської області, витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн. та моральну шкоду у сумі 500 000 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано не доведеністю позовних вимог, адже позивач не надав суду оригіналу жодного документа на підтвердження заявлених вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку, адже ним як позивачем було надано суду повний обсяг доказів на підтвердження того, що він був не законно засуджений та сплатив визначений судом штраф, який підлягає поверненню, а також має право на відшкодування моральної шкоди, яка йому була завдана.

У відзиві Управління Державної казначейської служби України у м.Полтаві Полтавської області та Головне управління Національної поліції в Полтавській області, посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 09 липня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

Призначено ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 1100 грн. неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18700 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарських функцій, строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати у сумі 10010 грн.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 25 червня 2019 року надано ОСОБА_1 розстрочку несплаченої суми штрафу у розмірі 18700 грн. за вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 09 липня 2018 року частинами строком на один рік, а саме 4675 грн. сплатити в строк до 25.09.2019 року, 4675 грн. до 25.12.2019 року, 4675 грн. до 25.03.2020 року, 4675 грн. до 25.06.2020 року.

Згідно з наданими суду квитанціями ОСОБА_1 сплатив : 23.09.2019 року 4675 грн., 24.12.2019 року 4675 грн., 24.03.2020 року 4675 грн., 24.06.2020 року 4675 грн.

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Вирок Оржицького районного суду Полтавської області від 09 липня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 скасовано і закрито кримінальне провадження.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 29 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення особі порядку поновлення її порушених прав, свобод та відшкодування завданої шкоди задоволено частково.

Роз`яснено ОСОБА_1 порядок поновлення його порушених прав, свобод та відшкодування завданої шкоди, направивши на його адресу копію цієї ухвали та повідомлення.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимогах, дійшов висновку, що позивач не виконав свого обов`язку із доведення обставин необхідними доказами щодо його засудження, виконання ним вироку суду та наступним скасуванням цього вироку судом касаційної інстанції.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94 ВР від 01 грудня 1994 року передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках відсутності у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Зважаючи на виправдання позивача та закриття кримінального провадження відносно нього, на користь останнього слід стягнути сплачений ним штраф в розмірі 18000грн. - суму, яку він просив відшкодувати, визначаючи свої позовні вимоги.

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі суми, сплачені у зв`язку з наданням юридичної допомоги та моральна шкода.

Так, на підтвердження витрат за надання правової допомоги наданий договір та детальний опис виконаних адвокатом робіт, в якому зазначено, що ОСОБА_1 сплачено адвокату Караулову О.О. кошти у сумі 15000 грн. (т.1, а.с.24-29).

Підстав для зменшення цих витрат не вбачається, так як їх обсяг та витрачений час на виконання є обгрунтованими, у зв`язку з чим на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 15000 грн.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом 43 місяці ( з 26 червня 2017 року по 2 лютого 2021 року), то визначаючи розмір відшкодування, слід виходити з мінімального розміру заробітної плати станом на час розгляду справи 6700 грн. ( згідно ЗУ Про Держбюджет на 2023 рік), що є розрахунковою базою за кожен місяць перебування під слідством чи судом та загалом становить 288 100 грн., які слід стягнути з держави Україна, за рахунок коштів Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 .

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з уваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2023 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна, за рахунок коштів Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 :

-18 000 грн. в повернення сплаченого штрафу,

-15 000 грн. суму сплачену позивачем за надання юридичної допомоги ,

-288 100 грн., на відшкодування моральної шкоди, заподіяної у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.07.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: Ю.В. Дряниця

О.І. Обідіна