КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/6646/13-ц
Провадження № 4-с/488/7/23
УХВАЛА

Іменем України

30.03.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Панасюк Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., в обґрунтування якої вказав наступне.

На виконанні у приватного виконавця Куліченка Д.О. перебуває виконавче провадження № 58611933 з примусового виконання судового наказу № 488/6646/13-ц (2-н/488/769/2013), виданого 17.12.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва по справі № 488/6646/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення.

В межах цього виконавчого провадження приватний виконавець, зокрема, вніс відомості про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників.

Заявник зазначає, що ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року судовий наказ, за яким було відкрито виконавче провадження № 58611933, був скасований. Тобто, приватний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження за п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі скасуванням або визнанням нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, приватний виконавець повинен був виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Натомість приватний виконавець Куліченко Д.О. 03.04.2020 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на викладене, заявник просить:

-визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Куліченка Д.О. в частині невиключення відомостей про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників в рамках виконавчого провадження № 58611933;

-зобов`язати приватного виконавця Куліченка Д.О. виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 58611933.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися.

Представник МКП «Миколаївводоканал» надав клопотання, в якому просив розглядати скаргу без його участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. З Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1)виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1') судових наказів;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Стаття 18 цього ж Закону визначає права та обов`язки державних виконавців, зокрема, зазначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні приватного виконавця Куліченка Д.О. перебувало виконавче провадження № 58611933 з примусового виконання судового наказу № 488/6646/13-ц, виданого 17.12.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 8127,94 грн.

За ч. 5 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця Куліченко Д.О. від 03.04.2020 року виконавчий документ був повернений стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Дана постанова приватного виконавця є чинною та не скасованою.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Оскільки виконавче провадження № 58611933 завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", тому системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються.

Разом з цим, судовим розглядом встановлено, що ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.05.2021 року судовий наказ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 58611933, був скасований.

25.05.2021 року представником позивача було подано до приватного виконавця відповідну заяву, якою повідомлено про скасування судового наказу, що був підставою для відкриття виконавчого провадження. Однак, приватним виконавцем надано відповідь про відсутність підстав та процесуального механізму повторного завершення виконавчого провадження.

Проте, в даному випадку, виконавче провадження № 58611933 було відкрито з підстав виконання виконавчого документа - судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 17.12.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» заборгованості в сумі 8127,94 грн., який скасовано.

Таким чином, фактично ОСОБА_1 перестав бути боржником у виконавчому провадженні № 58611933, у зв`язку із скасуванням судового наказу, а тому відомості щодо заявника мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 58611933.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева