ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2955/23 Справа № 203/99/20 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та банком укладено кредитний договір №DNCOLON06904 за умовами якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 587 204,12 грн, яким надано 540 443,53 грн на реструктуризацію заборгованості за Умовами та правилами надання банківських послуг

№33717484 (кредитний ліміт на поточний рахунок), укладений між банком та ПП «БІР ТРЕЙДЕР»; 956 888,99 грн на реструктуризацію заборгованості за Договором про надання банківської гарантії №G0815/1260 від 19 серпня 2016 року, укладеного між банком та ПП «БІР ТРЕЙДЕР»; 14 005,00 грн на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених пунктами 2.1.6, 2.2.10 цього договору; 75 866,63 грн на сплату судових витрат, передбачених пунктами 2.2.13, 2.3.12, 6.8 цього Договору.

В забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за цим договором з ОСОБА_2 укладено договір поруки №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідачі належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконували, у зв`зку з чим станом на 29 жовтня 2019 року виникла заборгованість в сумі 4 176 268,40 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 37 613,81 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором за період з 10 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року в розмірі 121 936,68 грн та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року, задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто на його користь в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року по відсоткам за користування кредитом в розмірі 37 613,81 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором за період з 10 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року в розмірі 121 936,68 грн, а всього 159 550,49 грн. Вирішене питання про судові витрати.

Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 року скасовано, а справу №203/99/20 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення по суті даного спору, з огляду на таке.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, частини третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, №43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що «принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником» (MALA v. UKRAINE, №4436/07, § 48, ЄСПЛ, від 03 липня 2014 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що 13 травня 2020 року ОСОБА_1 подано клопотання до суду першої інстанції про відкладення розгляду справи, яку призначено на 14 травня 2020 року, на іншу дату (а.с. 68).

Згідно протоколу судового засідання від 14 травня 2020 року суд відклав розгляд справи на 09 червня 2020 року.

У справі міститься лист-повістка про виклик АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання на 09 червня 2020 року та фіскальні чеки ПАТ «Укрпошта» про їх направлення адресатам 19 травня 2020 року (а.с. 70).

Натомість, доказів отримання ОСОБА_1 цієї повістки станом на дату розгляду справи 09 червня 2020 року матеріали справи не містять.

Поштове відправлення від 19 травня 2020 року, направлене ОСОБА_1 , повернулось до суду без вручення адресату з відміткою про причини невручення «за терміном зберігання» 26 червня 2020 року (а.с. 137).

Як вбачається із матеріалів справи, в заяві про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року ОСОБА_1 посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, неповідомлення його про судове засідання, призначене на 09 червня 2020 року (а.с. 79-83).

В апеляційній скарзі на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року ОСОБА_1 також посилається на неповідомлення його про судове засідання, призначене на 09 червня 2020 року (а.с. 86-102).

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі №522/18010/18 (провадження №61-13667сво21) зазначено, що «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження №14-507цс18) зроблено висновок, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи 09 червня 2020 року, коли місцевий суд постановив оскаржене рішення без участі відповідача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування такого рішення районного суду з ухваленням нового судового рішення.

Так, судом встановлено, що 21 жовтня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого згідно Статуту є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №DNCOLON06904, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 587 204,158 грн, яким надано 540 443,53 грн на реструктуризацію заборгованості за Умовами та правилами надання банківських послуг №33717484 (кредитний ліміт на поточний рахунок), укладений між банком та ПП «БІР ТРЕЙДЕР»; 956 888,99 грн на реструктуризацію заборгованості за Договором про надання банківської гарантії №G0815/1260 від 19 серпня 2016 року, укладеного між банком та ПП «БІР ТРЕЙДЕР»; 14 005,00 грн на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п.2.1.6, 2.2.10 цього договору; 75 866,63 грн на сплату судових витрат, передбачених п.п.2.2.13, 2.3.12, 6.8 цього Договору (пункти А.1, А.2 договору).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за цим договором з ОСОБА_2 укладено Договір поруки №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. (п.п.1.1, 1.2 договору поруки).

Відповідно до п.п. А.6, А.7, А.8 договору позичальник сплачує за користування кредитом фіксовані проценті у розмірі 28% річних. У випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,156 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. Дата сплати процентів зазначена у Графіку зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього договору), починаючи з дати підписання цього договору.

Відповідно до п.6.1 Договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, термінів повернення кредиту, передбаченого Графіком зменшення поточного ліміту, а також винагороди, передбаченої п.п.2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 цього договору, позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

Також узгоджений Графік зменшення поточного ліміту, що є Додатком №1 до Кредитного договору №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року (а.с.21).

Відповідно до повідомлення, яке надіслано на адресу відповідачам за вих.30.1.0.0/2-61021DNCOS358 від 02 грудня 2019 року встановлений строк погашення простроченої заборгованості не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення(а.с.9,10).

На підтвердження надіслання повідомлення позивачем до матеріалів справи надані реєстри згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів з підтвердженням оплати їх надіслання 12 грудня 2019 року, де видно надіслання повідомлень на адресу ОСОБА_2 , штрих-код 9800, та на адресу ОСОБА_1 , штрих-код 9550 (а.с.11,12).

Отже, у відповідачів настав строк сплати прострочених платежів за Кредитним договором №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року та договором поруки №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року, однак жодних погашень простроченої заборгованості відповідачами не здійснено, як і не здійснено їх у зв`язку з порушення цивільної справи судом, що свідчить про уникнення виконання умов договорів.

При цьому, звертаючись до суду з цим позовом, банк просив стягнути з відповідачів як солідарних боржників лише заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 37 613,81 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором за період з 10 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року в розмірі 121 936,68 грн, хоча повний розмір заборгованості становить 4 176 268,40 грн станом на 29 жовтня 2019 року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що відповідачі після надіслання повідомлення банком та його отримання платежів на виконання умов кредитного договору не здійснювали, у зв`язку з чим за ст.610 ЦК України є такими, що прострочили зобов`язання.

За встановлених обставин, перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порушення ст.ст.526, 530, 1049, 1054 ЦК України не сплачували кредит обумовленими Графіком зменшення поточного ліміту, що є Додатком №1 до Кредитного договору №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року, і з порушенням ст.529 ЦК України відступили від умов про частину, виконуваного обов`язку і строків виконання, у зв`язку з чим станом на 29 жовтня 2019 року прострочили виконання згідно зі ст.612 цього Кодексу щодо повернення позивачу заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 37 613,81 грн та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором за період з 10 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року в розмірі 121 936,68 грн, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апелянта в скарзі про те, що 23 вересня 2017 року у додатку Приват24 ОСОБА_1 виявив, що йому було нараховано замість чергового платежу 47060,46 грн суму заборгованості більш ніж 2 000 000,00 грн, що є всією сумою кредиту з урахуванням штрафних санкцій, колегія суддів вважає безпідставними, так як вказане не спростовує факт неналежного виконання відповідачами взятих на себе кредитних зобов`язань.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем вимог скаржником до суду не було надано.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегією суддів установлено порушення районним судом норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

При цьому, колегією суддів також установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не сплачували кредит обумовленими Графіком зменшення поточного ліміту, що є Додатком №1 до Кредитного договору №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року, а отже даний позов підлягає до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № НОМЕР_1 , МФО: 305299) в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за Кредитним договором №DNCOLON06904 від 21 жовтня 2016 року по відсоткам за користування кредитом в розмірі 37 613,81 грн та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором за період з 10 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року в розмірі 121 936,68 грн, а всього 159 550,49 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 49 коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова