17.04.2023 Справа № 363/1005/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю

секретаря судового засідання Несин Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення (відшкодування) коштів за проведений капітальний ремонт квартири,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення (відшкодування) коштів за проведений капітальний ремонт квартири з ОСОБА_2 у розмірі 800 000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач в листопада 2013 року надала відповідачу грошову допомогу для придбання квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за усною домовленість позивач домовилась з відповідачем, що проведе капітальний ремонт квартири та буде проживати у ній до відведеного віку. Квартира мала непридатний для проживання стан і ОСОБА_1 за свої кошти провела капітальний ремонт, здійснювала оплату житлово-комунальних послуг та проживала в квартирі з 07.11.2013 року по 08.02.2019 року, поки відповідач не змусив позивача звільнити квартиру. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на капітальний ремонт квартири у розмірі 800 000,00 грн.

20.05.2019 року ухвалю суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове зсідання.

20.09.2019 року відповідач відповідно до вимог ст.178 ЦПК України подав відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи відзив тим, що твердження позивача про непридатний стан квартири не відповідає дійсності, оскільки відповідно до укладеного договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2013 року, квартиру було оглянуто, вона знаходиться у стані, який є повністю придатний до використання за цільовим призначенням. Будь яких усних домовленостей про капітальний ремонт сторони не укладали. 12.02.2019 року прийшовши до квартири виявив, що вхідні та міжкімнатні двері відсутні, також були відсутні меблі та предмети декору. В результаті чого відповідач викликав поліцію. Починаючи з 2013 року у квартирі АДРЕСА_2 , проживала ОСОБА_1 і тільки вона могла це зробити.

17.05.2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадженні у справі та призначено до судового розгляду по суті.

17.04.2023 року позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. До суду подала заяву про перенесення судового засідання у зв`язку із захворюванням та лікуванням. Крім того, позивач не з`явилась в судове засідання, яке було призначене на 15.07.2021 року та 25.01.2022 року, до суду подала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, що слугувало підставою для відкладення розгляду справи. Разом з тим, позивач не з`явилась в судове засідання, яке було призначене на 19.08.2022 року та 17.01.2023 року, до суду подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Росії проти України, а також у зв`язку з відсутністю її на території України.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Відповідно до матеріалів справи, суд вжив усіх можливих заходів щодо належного повідомлення позивача про час, місце та дату судового засідання.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Отже, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача за наявними матеріалами справи, оскільки неодноразова неявка без поважних причин, позивача в призначене судом судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, сам лише факт запровадження на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, на що посилається позивач, як причину неможливості з`явитися до суду, не може бути підставою для відкладення розгляду справи.

17.04.2023 року відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

06.11.2013 року між ОСОБА_1 , яка діяла в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (продавці) та ОСОБА_5 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за №2674. Згідно якого, за цим договором продавці зобов`язуються передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і сплатити за неї обумовлену грошову суму (п.1).

Згідно п.5 договору купівлі-продажу від 06.11.2013 року, квартира, яка є предметом цього договору, візуально оглянута покупцем до підписання цього договору. Відчужувана квартира знаходиться у стані, який є повністю придатним для використання її за цільовим призначенням. Прихованих недоліків чи інших дефектів, про які не був би проінформований покупець, квартира не має.

Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 виданого 04.04.2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінив прізвище на « ОСОБА_6 ».

Звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів за проведений капітальний ремонт квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на доказ заявлених вимог, ОСОБА_1 посилається на калькуляцію робіт по капітальному ремонту квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 від 09.11.2013 року, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , договір на виконання робіт з капітального ремонту квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 від 10.11.2013 року, який підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а також на акт приймання-передачі виконаної роботи капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який підписано ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Досліджені в судовому засіданні матеріали справи не містять доказів укладання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-якого правочину, як визначено у розумінні статті 207 ЦК України.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, на підтвердження стягнення з ОСОБА_2 вартості проведеного капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 надала калькуляцію робіт по капітальному ремонту квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 від 09.11.2013 року, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , договір на виконання робіт з капітального ремонту квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 від 10.11.2013 року, який підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а також на акт приймання-передачі виконаної роботи капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який підписано ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач заперечував проти існування усної домовленості між ним та позивачем, щодо капітального ремонту його квартири. Крім того, квартира власником якої є ОСОБА_2 , що знаходиться у АДРЕСА_1 перебувала у придатному для використання її за цільовим призначенням, що підтверджується пунктом 5 договору купівлі-продажу цієї квартири від 06.11.2013 року.

На підставі викладеного, оцінивши наявні у матеріалах справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю, а саме недоведеністю укладання договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на проведення капітального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , з якого виникає зобов`язання відповідача перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 16, 202, 207 ЦК України, статтями 3, 11, 12, 58, 60, 88, 141, 215-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення (відшкодування) коштів за проведений капітальний ремонт квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_1 ).

Суддя О.Д. Рудюк