Справа № 490/3209/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Марченку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із спадкоємців боржника,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просили стягнути з них на свою користь заборгованість за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та витребувано у Першої миколаївської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали суду Перша миколаївська державна нотаріальна контора направила відповідь про те, що спадкова справа, яка випробовується не заводилася.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2021 року витребувано інформацію щодо кола осіб, місце проживання яких зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 станом на 16 грудня 2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши наявні у справі матеріали судом встановлено таке.

ОСОБА_3 07 вересня 2011 року підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_3 були видані такі кредитні картки: 07 вересня 2011 року зі строком дії до 04/15; 23 квітня 2015 року зі строком дії 12/17; 22 лютого 2018 року зі строком дії 07/20.

Відповідно до розрахунку, проведеного позивачем, станом на 21 лютого 2021 року у ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором становила 14 812 грн 24 коп.

У підписаній анкеті місце проживання ОСОБА_3 вказано як АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 з 10 липня 1998 року, що підтверджується відповідним штампом у паспорті, копія якого наявна матеріалах справи.

За цією ж адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 з 20 лютого 2003 року, що підтверджується витягом із реєстру територіальної громади м. Миколаєва.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи.

27 квітня 2020 року позивач в порядку статті 1281 ЦК України подав до Першої миколаївської державної нотаріальної контори претензію кредитора, про сплату спадкоємцями ОСОБА_3 кредитної заборгованості у сумі 14 812 грн 24 коп.

Першою миколаївською державною нотаріальною конторою на цю претензію надано відповідь про те, що позивачу у цій справі слід повторно звернутися до нотаріуса із такою претензією та сплатити 51 грн 00 коп. в оплату послуги щодо пошуку інформації щодо заведення чи незаведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Позивач 30 вересня 2020 року підготував на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лист претензію щодо сплати суми кредитної заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 14 812 грн 24 коп. Відповідно до реєстру поштового відправлення ця вимога позивачем відправлена 16 січня 2021 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Отже, до складу спадщини входить і заборгованість спадкодавця за кредитним договором.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Частина третя статті 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Частина друга статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина третя статті 1281 ЦК України).

Згідно із частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про її смерть боржнику стало відомо у квітні 2020 року, що підтверджується претензією кредитора від 27 квітня 2020 року, направленої на адресу Першої миколаївської державної нотаріальної контори.

Оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_3 нотаріусом не заводилася, звернення до нотаріуса із цією претензією, на думку суду не може бути належним виконанням позивачем вимог статті 1218 ЦК України.

До відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивач звернувся із претензією щодо виплати кредитної заборгованості 16 січня 2021 року, направивши її на адресу відповідачів (хоча претензія датована 27 квітня 2020 року), тобто майже через 8 місяців після того, як йому стало відомо про смерть ОСОБА_3 .

Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язання.

Крім того, слід зазначити, що статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує на те, що місце проживання відповідачів на час смерті ОСОБА_3 було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 . Тобто відповідачів проживали разом із ОСОБА_3 на час її смерті.

Однак, позивач не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Будь-які інформаційні довідки про нерухоме майно, що належали безпосередньо спадкодавцю померлому ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні. Клопотань про неможливість надати такі докази та їх витребування позивачем до суду не заявлялося.

Таким чином, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16-ц від 21 серпня2019 року.

Крім того, як свідчить розрахунок заборгованості ОСОБА_3 , на час її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) її заборгованість не залишилася незмінною, а позивач до 30 квітня 2019 року продовжував нараховувати штрафні санкції за кредитним зобов`язанням.

Таким чином, нараховані позивачем до сплати зобов`язання після 18 грудня 2018 року фактично не пов`язані з особою позичальника ОСОБА_3 і не можуть присуджуватися для сплати його спадкоємцям.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачі у справі отримали у спадщину будь-яке майно після смерті ОСОБА_3 та набули статусу його спадкоємців, а відтак у них відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Цей позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись статтями12,13,79,81,141,259-265,273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2011 року із спадкоємців боржника - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох