Справа № 367/3590/23
Провадження №2-з/367/134/2023
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

26 липня 2023 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши заяву представника позивача адвоката Шипілова О.В. про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

26 травня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав.

25 липня 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла вказана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що 04.10.2003 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 . 20.06.2008 ОСОБА_1 уклав з позивачем договір №16/5 грошового займу на суму 40 000 доларів та підтвердив отримання коштів розпискою від 20.06.2008р. Враховуючи, що ОСОБА_1 не здійснював погашення боргу взагалі, між позивачем і ОСОБА_1 було підписано мирову угоду від 27.07.2010 року до Договору, де в п.1.2 Відповідач визнав борг в сумі 40 000 доларів США та зобов`язався їх повернути до 19.07.2011. Щомісячний розмір відсотків, які повинен сплачувати відповідач становив 1600 доларів США. Кошти повернуті ОСОБА_1 не були.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2014 по справі №359/5247/14-ц було стягнуто 154354,54 дол. США. 03.12.2014 року ВДВС Бориспільського МРУЮ було відкрито виконавче провадження №45659868 за виконавчим листом №2/359/1675 від 01.10.2014, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з Відповідача-1 на користь Позивача 154 354,54 доларів США та судового збору в сумі 3654,00 гри., що підтверджується постановою про відкриття провадження. В той же час, ОСОБА_1 отримавши кошти від позивача, передав їх ОСОБА_2 для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте в порушення ст.65 Сімейного кодексу України не надавав згоду на укладення спірного правочину з метою уникнення відповідальності за своїми зобов`язаннями та можливою реалізацією його частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

30.06.2016 року ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу майнових прав серія та номер: Г.П.-б.1- п.3-108 з продавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19.09.2021 року між ОСОБА_2 та продавцями ОСОБА_3 ОСОБА_4 був укладений Акт приймання-передачі квартири (ключів). 10.01.2019 року був виданий технічний паспорт на спірну квартиру. 09.09.2019 року о 15:55:03 державним реєстратором комунального підприємства "Бізнес- Центр "Поліське", Київська обл. Пархомчуком Юрієм Анатолійовичем було зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 . Крім того, в межах ВП № 45659868 було встановлено, що 17.12.2012 15:16:55 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського МНО Кондратюком Віктором Станіславовичем було зареєстровано за реєстраційними номером обтяження 8539168, а саме іпотека на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 за реєстр. №2949, де іпотекодержателем став ПАТ «Дельта Банк». Об`єктом обтяження була квартира АДРЕСА_2 . Іпотекодавцем був боржник ОСОБА_1 . Згоди на відчуження іпотекодавцем ОСОБА_1 вказаної квартири, іпотекодержатель ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» не надавав, що підтверджується його листом від 16.08.18 .№5846 . Відповідно до СТ.9 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Згідно з ч.3 ст.12 ЗУ «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла в 2015-2016 роках) про проведення опису майна боржника і г вкладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майка боржника. Такі дії не були здійснені вчасно органами державної виконавчої служби, що надало змогу боржнику ОСОБА_1 здійснити продаж вищевказаної квартири ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 09.02.2016 року та уникнути виконання судового рішення .

Як вбачається з листа Управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 30.10.2017 державна виконавча служба визнала свою бездіяльність незаконною.

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 здійснив незаконні дії щодо припинення іпотечного майна (квартири в м. Бориспіль), його продажу з метою уникнення від сплати боргу під час його примусового стягнення.

Оскільки існує даний судовий спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 30.06.2016 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , і у разі її продажувВідповідачами третім особам, це ускладнить або зробить фактично неможливим в подальшому стягнення боргу на користь позивача за рахунок майна відповідачів, а, саме спірної квартири.

Сума боргу ОСОБА_1 перед позивачем складає 154 354,54 доларів США.

Ціна спірної квартири становить 90000 доларів США, що доводиться роздруківками з сайту, які свідчать про ринкову вартість подібного майна.

Отже, такий вид забезпечення є співрозмірним з позовними вимогами.

Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні.

Інші відомості, потрібні для забезпечення позову відсутні.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що стягнення коштів призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає необхідним заяву задовольнити.

Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_6 , в інтересах якого дії адвокат Шипілова Олександра Вікторівна про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: М.П. Одарюк