Справа №150/148/23
Провадження по справі №2-о/150/28/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

у складі головуючої: судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі: Кубаль А.О.,

з участю учасників цивільного процесу:

представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Сердечнюк М.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бабчинецька сільська рада Могилів - Подільського району Вінницької області, про встановлення факту реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу між її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись не те, що в книгах реєстрації актових записів про шлюб громадян с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області за 1933 рік актового запису про шлюбу громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявлено. Книги реєстрації актових записів про шлюб по с. Бабчинці за 1934 - 1936 роки в архіві на зберіганні відсутні. Після смерті батьків заявниці залишилося спадкове майно, яке вона не має можливості оформити в нотаріальному порядку через відсутність належних та достатніх правовстановлюючих документів, які б підтверджували перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі.

Встановлення факту реєстрації шлюбу необхідно ОСОБА_1 для захисту своїх майнових інтересів, зокрема, для оформлення спадщини після смерті батьків.

Представник заявника - адвокат Сердечнюк М.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03.04.2023, в судовому засіданні вимоги довірителя ОСОБА_1 підтримує на умовах, викладених в заяві про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Заінтересованою особа - Бабчинецькою сільською радою Могилів - Подільського району Вінницької області, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника, не заперечує проти задоволення вимог, заявлених ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 - донька заявника по справі, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є її бабкою та дідом по лінії матері. Зазначила, що вони з дитинства її виховували, доглядали за нею. Підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя перебували у шлюбі, вели спільне господарство. Її мати ОСОБА_1 бачила свідоцтво про одруження батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , але загубилось.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються її хресними батьками, знає їх з дитинства. Підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (тобто, батьки заявника по справі) перебували у шлюбі, дошлюбне прізвище ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, є що його дід і ОСОБА_2 (тобто, батько заявника по справі) являються двоюрідними братами. Підтвердив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, разом проживали на одному погосподарському номері в с. Бабчинці Могилів - Подільського (колишнього Чернівецького) району Вінницької області.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судувого розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд, враховуючи визнання заінтересованою особою вимог, заявлених ОСОБА_1 , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи кожен аргумент, наведений заявником, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно досліджених доказів, наявних у справі, дійшов до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Із копії свідоцтва про народження заявника (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_1 ), виданого 05.06.1956, вбачається, що її батьком значиться ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_3 .

Як свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданного 20.11.1966 Бабчинецьким сільським ЗАГС Могилів - Подільського району Вінницької областв, 20.11.1996 року між заявником (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) та ОСОБА_9 укладено шлюб, актовий запис №53, після реєстрації шлюбу заявнику присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Батько заявниці ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданного 14.09.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області. Після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 .

Мати заявниці ОСОБА_3 була спадкоємцем майна, що залишилося після смерті чоловіка (тобто, батька заявника по справі) ОСОБА_2 . Спадщину вона прийняла фактичним шляхом, однак, в нотаріальному порядку не оформила своїх спадкових прав, оскільки, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 10.04.2006 виконкомом Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, залишивши заповіт на ім`я доньки, тобто заявниці по справі ОСОБА_1 .

Однак, заявниця, будучи спадкоємицею майна, що залишилося після смерті батьків, не має можливості оформити у встановленому законом порядку, у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_3 з ОСОБА_2 (тобто, батьків заявника), що стверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (тобто, видачі свідоцтва про право на спадщину) від 14.02.2023 за №37/02-31, винесеної держаівним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області.

Як свідчить довідка Державного архіву Вінницької області від 24.01.2023 за №07-110/7, в книгах реєстрації актових записів про шлюб громадян с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області за 1933 рік актового запису про шлюбу громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявлено. Книг реєстрації актових записів про шлюб по с. Бабчинці за 1934 - 1936 роки в архіві на зберіганні немає.

Факт перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- довідкою від 28.03.2023 за №540, виданою виконкомом Бабчинецької сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області, відповідно до якої згідно із записами в погосподарській книзі №37 за 1991-1995 роки особовий рахунок № НОМЕР_4 батьки заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно перебували у шлюбі та проживали разом на одному погосподарському номері АДРЕСА_1 , склад сім`ї був наступний: ОСОБА_2 значився головою сім`ї, ОСОБА_3 - його дружиною;

- копією довідки про народження №066057 та копією довідки, виданої виконкомом Бабчинецької сільської Ради депутатів трудящих Могилів - Подільського району Вінницької області №25 від 28.12.1966, з яких вбачається, що ОСОБА_3 (тобто, матері заявника по справі) після реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Окрім того, показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підтверджено факт перебування у зареєстрованому шлюбі батьків заявника по справі, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пунктів 4, 7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: реєстрації шлюбу; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі статею 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно з частиною першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини першої та другої Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року №3307/5) зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940 - для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Відповідно до статтей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтеют 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Консультативним висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96).

За таких підстав, суд вважає, що застосування норм чинного законодавства та норм міжнародного права буде сприяти забезпеченню реалізації законних прав та інтересів заявниці, шляхом встановлення факту реєстрації шлюбу між її батьками, про що є достатньо достовірних та переконливих доказів.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту родинних відносин.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вище викладене відповідно до ст.315 ч.1 п.4, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 2, 5, 10, 76-81, 89, 90, 259-265, 268, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя проживали разом в зареєстрованому шлюбі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 30.05.2002 Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області.

Заінтересована особа: Чернівецька селищна рада Могилів - Подільського району Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Святомиколаївська, 103/1, смт. Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24100, код в ЄДРПОУ 0432856).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК