Справа № 509/862/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року.Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

секретар Лисенко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 06 вересня 2009 року Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за актовим записом 34 згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

21 лютого 2023 року провадження по справі відкрито.

03.03.2023 року відповідачка ОСОБА_2 подала суду заяву про надання строку для примирення строком на 6 місяців, оскільки мають із позивачем на утриманні двох спільних неповнолітніх дітей 2010 р.н. та 2015 р.н. та бажає зберегти шлюб.

Позивач ОСОБА_1 надав заперечення на клопотання про надання строку на примирення, в обгрунтування якого зазначив, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 04.04.2022 року відкрито провадження по справі №501/754/22, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. ОСОБА_2 , позивач по справі № 501/754/22, зверталась до суду з клопотанням про примирення подружжя, хоча і ініціювала надання позовної заяви до Іллічівського міського суду Одеської області про розірвання шлюбу. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.06.2022 року клопотання ОСОБА_2 було задоволено і надано строк на примирення подружжя до 19.12.2022 року. Надалі, 12.12.2022 року Бурковська скерувала до суду заяву про залишення позовної заяви про розірвання шлюбу без розгляду. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.12.2022 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Зазначив, що з відповідачем вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини між ними остаточно припинені. Крім того зазначив, що він перебуває у стосунках з іншою жінкою.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання відповідача про надання строку для примирення не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно дост.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 5ст.55СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ст. 111СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справа №442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019.

Беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю, подружні відносини між ними припинено, позивач перебуває у стосунках з іншою жінкою, та враховуючи, що заява про надання строку на примирення не обґрунтована жодним доводом, суд уважає, що таке клопотання про надання строку на примирення не підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення суд уважає, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.240,253,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Козирський