Справа № 303/2061/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Немеш Г.В.

скаржник ОСОБА_1 начальник державної виконавчої служби Медвідь І.М. державний виконавець Фельдеші К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Медвідь І.М. та державного виконавця Фельдеші К.С., стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: визнати неправомірними дії щодо стягнення грошей у сумі 874,09 грн. з поточного рахунку; визнати дії начальника ВДВС Медвідь І.М., щодо стягнення грошей відповідно до Постанови про стягнення виконавчого збору від 14.06.2023 року, у розмірі 652,77 грн.- незаконним; визнати дії виконавця Фельдеші К.С., щодо встановлення додаткових витрат провадження незаконними та зобов`язати начальника ВДВС Медвідь І.М., здійснити дії щодо повернення грошей у сумі 874,09 грн на рахунок НОМЕР_1 у Приватбанк визначений у платіжної вимоги.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 червня 2022 року отримав Постанову державного виконавця Фельдеші К.С. від 14.06.2022 року про відкриття виконавчого провадження №69220870 за виконавчим листом №303/7754/21 виданим 28.04.2022 року про стягнення на користь АТ ОГС «Закарпатгаз» заборгованості та судового збору, згідно рішення суду. 09.11.2022 року Апеляційним судом була постановлена Ухвала про прийняття до провадження справи №303/7754/21. В подальшому ніяких інших Постанов з ВДВС скаржнику не надходило, тому він вважав, що виконавець ніяких дій не проводить, оскільки окрім зарплатної, яка залишилась після звільнення, та пенсійної карток, інших рахунків в банках немає. Однак з його рахунку в Приватбанку, було стягнуто гроші: 01.03.23р. 824,09 грн., 02.03.23р. 50грн.. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про те, що розгляд судової справи №303/7754/21, на виконання рішення по котрій виданий виконавчий лист, не закінчений, та вона знаходиться в Апеляційному суді. Але, незважаючи на його повідомлення, виконавець Фельдеші К.С. продовжила порушувати Закон, та зробила чергову вимогу №2 від 06.03.2023 року на стан його рахунків. 09.03.2023 року, він письмово повідомив начальника ВДВС Медвідь І.М., що по рішенню суду за яким наданий виконавчий лист, триває апеляційний розгляд, що зобов`язує зупинити виконавче провадження, при цьому надав копію ухвали Апеляційного суду від 09.11.2022 року про відкриття Апеляційного провадження по справі №303/7754/21. У свою чергу, ОСОБА_2 для повернення грошей почала вимагати виписки з банку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2023 року поновлено строк подання скарги ОСОБА_1 щодо оскарження дій по виконанню виконавчого листа начальником відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Медвідь І.М. та державним виконавцем Фельдеші К.С. у виконавчому провадженні №69220870, стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та прийнято скаргу до розгляду. Відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Медвідь І.М. та державного виконавця Фельдеші К.С., стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», у частині вимог щодо скасування постанови в частині стягнення виконавчого збору, щодо встановлення додаткових витрат провадження та оскарження дій щодо їх винесення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу та уточнив що державним виконавцем йому було повернуто на рахунок суму у розмірі 49,75 гривень. Додатково пояснив, що 06.03.2023 року у телефонному режимі повідомлено державного виконавця Фельдеші К.С., що справа знаходиться на розгляді в апеляційному суді. 09.03.2023 року він на ім`я начальника державної виконавчої служби подав заяву про апеляційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та копію ухвали апеляційного суду. Рахує дії державного виконавця Фельдеші К.С. та начальника ДВС Медвідь І.М. неправомірними, оскільки за відсутності відповіді у матеріалах виконавчого провадження з Приватбанку, ними допущено списання коштів з поточного рахунку в розмірі 874,09 гривень, всупереч Закону України №2129 Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про виконавче провадження», який набув чинності 26.03.2022 року. В свою чергу державний виконавець зобов`язаний перевірити поточний рахунок і встановити з якого саме рахунку здійснювати списання коштів. У зв`язку з цим просив суд уточненні вимоги задоволити.

Державний виконавець Мукачівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фельдеші К.С. в судовому засіданні пояснила, що нею винесено постанову про накладення арешту коштів від 22.11.2022 року та надіслано до банківських установ. Інформації з приводу поточного рахунку, що він є спеціальний, а саме, що він є для отримання заробітної плати нею не отримано. Після встановлення суми через АСВП, нею було підготовлено платіжну вимогу для списання коштів стягувачу. Після телефонної розмови з ОСОБА_1 , вона просила його, щоб він надав інформації по рахунку за останні шість місяців, щоб в подальшому з`ясувати чи це є кошти із заробітної плати чи це інший дохід. Однак на її прохання, ОСОБА_1 відмовився надати інформацію. Після отримання повідомлення про апеляційне оскарження рішення суду вчинила всі дії в межах повноважень та Закону України «Про виконавче провадження». Просила у задоволенні скарги відмовити.

Начальник державної виконавчої служби Медвідь І.М. в судовому засіданні пояснив, що підписав надану державним виконавцем Фельдеші К.С. вимогу про списання коштів з ОСОБА_1 перевіривши виконавче провадження згідно своїх повноважень та посадової інструкції, окрім того покликався на правову позицію ВСУ, викладеною у Постанові від 24.06.2015 року у справі №6-535цс15, кошти після зарахування на рахунок особи стають її власністю, втрачають свій цільовий статус (пенсія, соціальні виплати, заробітна плата, тощо) та набувають статус вкладу. Також додав, що ОСОБА_1 було відомо про виконавче провадження, однак про апеляційне оскарження він не повідомляв державному виконавцю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, оглянувши надані матеріали виконавчого провадження №69220870 керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021 року державним виконавцем Фельдеші К.С. відкрито виконавче провадження ВП № 69220870 (а.с. 5).

14.06.2022 року державним виконавцем Фельдеші К.С. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 652,77 гривень, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 69,00 гривень та постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 181,00 гривень (а.с.6-8).

Постановою від 22.11.2022 року у межах ВП №69220870 накладено арешт на кошти боржника (а.с. 9).

21 лютого 2023 року Відділом державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції пред`явлена платіжна вимога №69220870 від 21 лютого 2023 року (а.с.10).

Згідно виписки з рахунку скаржника було стягнуто кошти відповідно до виконавчого провадження, а саме 01.03.2023 року сума списання у розмірі 824,09 гривень; 02.03.2023 року сума списання у розмірі 50,00 гривень (а.с.12).

Відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2022 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.13).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене прав заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Судом установлено, що після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №303/7754/21, ОСОБА_1 09.03.2023 року було повідомлено державного виконавця, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021 року не набрало законної сили, оскільки ухвалою Закарпатського Апеляційного суду від 09 листопада 2022 року було відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на це судове рішення, та надав копію вказаної ухвали апеляційного суду.

Закон України «Про виконавче провадження» не регламентує порядок повідомлення державного виконавця про прийняття до розгляду апеляційної скарги на рішення суду, яке перебуває на виконанні.

Оглянувши надані матеріали виконавчого провадження № 69220870, судом встановлено, що 13.03.2023 року державним виконавцем Фельдеші К.С. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , приватний виконавець у постанові від 22 листопада 2022 року зазначила, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, приватним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Банк, на якого нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у Приватбанк, виконав. ОСОБА_1 не довів, що він надавав приватному виконавцю достатні документи на підтвердження того, що його рахунок, на який було накладено арешт, має спеціальний режим використання, а також, що така інформація надходила до приватного виконавця від АТ КБ «Приватбанк», в якому відкрито відповідний рахунок.

Пунктом 1 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

У частинах першій, другій статті 273 ЦПК України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Медвідь І.М. та державного виконавця Фельдеші К.С., стягувач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча Л.В.Курах