Справа № 346/348/23
Провадження № 2/346/602/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Тимошишин І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07.03.2014 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них народились двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сім`ю. Сторони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак, виявилося, що подальше проживання однією сім`єю є неможливим. Вони припинили спільне проживання, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею вказаних малолітніх дітей, а також залишити їй прізвище, набуте при реєстрації шлюбу, ОСОБА_4 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, 07.03.2023 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 24).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 сторони одружилися 07.03.2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 127 (а. с. 3).

Даними свідоцтв про народження стверджується, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

Згідно з довідками № 1724 про реєстрацію місця проживання та № 2616- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданими відповідно 15.01.2019 року управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради та 20.06.2022 року управлінням соціальної політики Коломийської міської ради Івано-Франківської області, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 8, 9).

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач вважає за доцільне шлюб розірвати.

За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити позивачу прізвище « ОСОБА_4 », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України.

Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, в також у разі звернення до суду органів та осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Матеріали справи не містять доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, малолітні діти сторін залишились проживати з матір`ю, знаходяться на її утриманні, тривалість такого. Позивачем не надано жодних документальних доказів про її матеріально-побутові умови та про наявність у неї можливості щодо утримання, догляду і виховання малолітніх дітей . Також відсутні докази створення перешкод відповідачем у проживанні дітей з матір`ю до дати подання позову і позивач таких доказів не надала.

За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дітей та відсутності об`єктивних відомостей про дійсне місце проживання дітей, інформації, одержаної у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дітьми, суд позбавлений можливості дотриматися положень ст. 161 СК України та врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків; особисту прихильність дітей до кожного з них; вік дітей, стан їхнього здоров`я; особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дітьми (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, як враховують їхні інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дітьми); можливість створення дітям умов для виховання і розвитку. При цьому, у такому випадку суд не наділений правом збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів проживання малолітніх дітей з позивачем, відсутністю оспорюваного інтересу, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України та, керуючись ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстровано 07.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 127, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

В решті позовних вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 01 травня 2023 року.

Суддя Яремин М. П.