Справа № 487/6426/21
Провадження № 2/487/309/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю: секретаря судового засідання Ляшенко А.Ю., представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу №487/6426/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В

07.09.2021 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Істоміна К.В. звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_4 , яким просила визнати за позивачем право власності на частку кв. АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що позивач є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 11 серпня 2007 року батько позивача перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . У період шлюбу подружжям було придбано спірну квартиру, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Після смерті батька син у встановлений законом строк, звернувся до приватного нотаріуса Матвєєвої І.М. із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 28 травня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із не наданням правовстановлюючих документів на підтвердження права власності спадкодавця на частки даної квартири. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 23.09.2021 року позовну заяву залишено без руху.

29.09.2021 року на виконання вимог даної ухвали представником позивача було надано нову редакцію позовної заяви з виправленням недоліків.

Ухвалою судді від 30.09.2021 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. Залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Матвєєву І.М., з витребуванням спадкової справи після смерті ОСОБА_2

26.10.2021 року відповідач надала суду відзив на позовну заяву, яким заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування позиції зазначила, що спірна квартира хоча і була придбана нею в період перебування в шлюбі з ОСОБА_2 , однак є її особистою власністю. Так 03.02.2014 року між нею та ТОВ «ФК «Спецінвестбуд» було укладено Договір про участь у фінансуванні будівництва. За умовами даного договору нею було внесено перший платіж за спірну квартиру в сумі 100000 грн. В подальшому, 07.10.2014 року між нею та ТОВ «Компанія «Столиця-Буд» було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, яким було узгоджено графік оплати. За фактом сплати нею повної вартості спірної квартири в сумі 352200 грн., 26.11.2016 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності. Зазначила, що перший платіж в сумі 100000 грн. було нею сплачено за рахунок безвідсоткової позики одержаної за місцем роботи, яка було погашено нею за рахунок грошових коштів одержаних від продажу належної її на праві особистої власності квартири. Зазначила, що відчужила дану квартиру за 23500 доларів США. Та в подальшому, залишок грошових коштів від продажу її особистого майна було витрачено на погашення платежів за договором-купівлі продажу. Також в рахунок оплати вартості спірної квартири нею використовувалися грошові кошти з її заробітної плати. Чоловік на той момент не мав постійного місця роботи. З огляду на те, що на придбання спірної квартири було, в тому числі, використано заробітну плату подружжя вважає, що частка померлого чоловіка в праві власності на спірну квартиру є не значною, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання права власності на неї за позивачем. Наголосила на тому, що за життя ОСОБА_2 не оспорював її право особистої власності на дану квартиру. За такого, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

18.11.2021 року позивач надав суду відповідь на відзив. В якому зазначив, що ОСОБА_4 не спростовано презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за його розрахунком загальна вартість спірної квартири складає 41742 доларів США. Таким чином, сума внесених особистих коштів відповідача становить 49%. З огляду на те, що його батьком при укладенні договору купівлі-продажу було надано нотаріально посвідчену згоду, спірна квартира має статус сумісного майна подружжя. Спільне проживання подружжя в даній квартирі свідчить про придбання її в інтересах сім`ї ОСОБА_5 та внесення грошових коштів за оплату вартості спірної квартири з сімейного бюджету. З такого, наполягав на задоволені заявлених ним позовних вимог в повному обсязі.

17.12.2021 року відповідач надала суду пояснення. В яких зазначила, що спірна квартира була придбана нею за власні кошти за рахунок позики, взятої за місцем роботи позики, продажу її особистого майна та заробітної плати. Строк здачі квартири в експлуатацію було відкладено з провини забудовника, в зв`язку з чим грошові кошти від продажу її квартири зберігалися в банківській скринці її подруги ОСОБА_6 . Повідомила що в період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року в рахунок сплати вартості спірної квартири було використано заробітну платау подружжя в сумі 3498,31 доларів США. Тобто, на її думку, частка померлого чоловіка складає 6,8 %. З огляду на що відповідач може претендували лише на 3,4%. Посилалася на незначну частку у праві власності спадкодавця, в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Істоміна К.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Ткаченко О.І. у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Заслухавши позицію сторін, пояснення свідка ОСОБА_6 , дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року (копія Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ).

03 лютого 2014 року, в період перебування у шлюбі, між ОСОБА_4 ТОВ «ФК «СПЕЦІНВЕСТБУД» було укладено Договір №29/10-102 про участь у фонді фінансування будівництва в АДРЕСА_2 (а.с. 59-63). За умовами даного договору, ОСОБА_4 зобов`язалася внести на рахунок управителя грошові кошти в розмірі 91200,00 грн., що становить 23,32% вартості об`єкта інвестування.

03 лютого 2014 року між ТОВ «Ре-Марка» та ОСОБА_4 було укладено Договір позики (безвідсоткової). За яким відповідач отримала позику на суму 100000 грн. Дані грошові кошти ОСОБА_4 остаточно повернула позикодавцю 15 липня 2014 року (квитанції до прибуткового касового ордеру №200, №201 а.с. 57). Сторона позивача не заперечувала факту внесення даних грошових коштів ОСОБА_4 в якості плати за спірну квартиру.

Згідно свідоцтва №29/10-102/6 від 21 липня 2014 року виданого на ім`я ОСОБА_4 , сторонами було погоджено графік внесення грошових кошті за договором №29/10-102 від 03.02.2014 року (а.с. 64).

В подальшому, 07 жовтня 2014 року між ТОВ «Компанія «Столиця-Буд» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. (а.с. 72-73).

За умовами даного договору, продаж квартири за домовленістю вчиняється за ціною 352200,00 грн., без ПДВ, що еквівалентно 27199 доларам США, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент укладення договору (1 дол. США 12,949 грн.). В момент укладання договору покупець оплатив продавцю суму в розмірі 232200,00 грн., що еквівалентно 17931,89 доларам США та становить 65,93% від ціни квартири. Залишок ціни квартири в сумі 120000 грн., що еквівалентно 9267,12 долари США за курсом НБУ покупець зобов`язався оплатити в гривнях в рівних частинах у строк до 30.10.2016 року.

Матеріали справи містять наступні докази на підтвердження здійснення оплати за спірну квартиру, які вносилися від імені ОСОБА_4 : копія квитанції №55969 від 05.02.2014 (а.с.82), квитанції про оплату ОСОБА_4 грошових коштів за графіком (а.с. 82-83), рух коштів по рахунку ОСОБА_4 за період з 07.10.2014 року по 07.10.2014 року (а.с. 212), квитанції про оплату за договором купівлі-продажу (а.с. 83-98), заяву ТОВ «Компанія «Столиця-БУД» про одержання ними від ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 352200 грн. за договором купівлі-продажу (а.с. 74).

26.11.2016 року після повного розрахунку за квартиру, право власності на неї було зареєстровано ОСОБА_4 (а.с. 75).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (коп. Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ).

З матеріалів спадкової справи № 28/2019 встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_2 є: ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_2 (син).

Постановою приватного нотаріуса від 28 травня 2020 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку кв. АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на дане майно за спадкодавцем.

Квартиру АДРЕСА_1 позивач вважає спільним майном подружжя його батька та ОСОБА_4 , що і стало підставою для його звернення до суду з даним позовом, з метою реалізації свого права на спадкування після смерті батька.

За загальним правилом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Окрім того, ч. 4 ст. 368 ЦК України регламентовано, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, зокрема особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 1, 3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, визначаючи правовий статус майна подружжя, суд повинен встановити такі обставини як: час набуття майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) та мету придбання майна.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна - враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Так, в судовому засіданні встановлено та сторонами не спростовувалося те, що грошові кошти в сумі 153334 грн. від продажу належної позивачу до шлюбу на праві власності кв. АДРЕСА_3 були внесені в якості плати за спірну квартиру.

При цьому, суд критично сприймає посилання сторони відповідача на ту обставину, що фактично дана квартира була відчужена ОСОБА_4 за 23500 доларів США та ця сума була внесена в якості оплати за спірну квартиру, оскільки договором купівлі-продажу від 07 липня 2014 року обумовлена ціна продажу в сумі153334 грн., що еквівалентно 13016 доларів США при курсі НБУ 11,78 грн. (149800 грн. (за договором купівлі продаж) + 3534 (авансу за попереднім договором).

За такого, суд не вважає належними та допустимими доказами підтвердження ціни договору наданий відповідачем договір про наміри купівлі-продажу квартири від 07 липня 2014 року (а.с. 68) та розписки від 11.07.2014 року (а.с. 71).

До того ж, суд критично сприймає покази ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні стверджувала, що належна ОСОБА_4 на праві особистої власності квартира була нею продана за 25000 доларів США та покази останньої про те, що саме кошти від продажу особистої квартири ОСОБА_4 зберігалися в її банківській скринці та дані кошти витрачалися відповідачем саме на оплату спірної квартири. Оскільки дана інформація стала відома свідку зі слів відповідача, очевидцем даних подій остання не була.

З наданих сторонами доказів вбачається, що за час подружнього життя сім`я ОСОБА_5 мала наступні доходи.

Згідно довідки за вих. №1К/10/21, станом на 22.10.2021 року ОСОБА_4 працює фінансовим директором ТОВ «Ре-Марка» із 02.01.2013 року (а.с. 58).

Виходячи зі змісту Довідки ТОВ СП «Нібулон», ОСОБА_2 працював у ТОВ СП «Нібулон» з 02.07.2012 року по 23.09.2014 року механіком групового флоту сектору експлуатації флоту судноплавної компанії. Його посадовий оклад на день прийняття на роботу складав 6600 грн., з 01.12.2012 року і день звільнення 7500 грн. (а.с. 166).

Згідно довідки директора ТОВ «Дайвінг марін сервіс» від 12.01.2021 року №8, ОСОБА_2 працював на ТОВ «Дайвін марін сервіс» з 14.09.2015 року по 10.11.2016 року на посаді старший механік-капітан, його загальний дохід за даний період склав 24683,42 грн. (а.с. 80).

Окрім того, відповідно до Довідки філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» (а.с. 167) ОСОБА_2 працював у філії з 01.10.2017 року по 31.03.2017 року та з 04.04.2017 року по 18.04.2018 року на посаді провідного інженера філії. Загальна сума його фактичного заробітку за дані періоди склала 296314,23 грн.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено та сторонами підтверджено, що після остаточної оплати вартості квартири АДРЕСА_1 , подружжя ОСОБА_7 спільно проживали в даній квартирі. За такого, суд приходить до висновку, що дана квартира була придбана подружжям з метою поліпшення умов проживання сім`ї ОСОБА_5 та в інтересах сім`ї ОСОБА_5 .

Враховуючи розмір доходів відповідача з урахуванням вартості спірної квартири та тривалого періоду спільного проживання подружжя ОСОБА_5 в даній квартирі викликає об`єктивний сумнів щодо того, що виключно грошові кошти ОСОБА_4 були витрачені на придбання спірної квартири, враховуючи ту обставину, що сім`я ОСОБА_5 потребувала матеріального забезпечення на побутові потреби у зазначений час.

З огляду на викладене, квартира АДРЕСА_1 , є спільним сумісним майном подружжям ОСОБА_5 .

Підстав для відступлення від засад рівності часток у праві сумісної власності на майно суд не вбачає, отже, суд вважає що частка ОСОБА_2 у праві спільної власності на вищенаведену квартиру складає .

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що позивач є сином померлого ОСОБА_2 та має право на спадщину як спадкоємець першої черги за законом.

Разом з тим, цивільне законодавство визначає склад спадщини як сукупність прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), а отже, виключає із її складу речі на які у спадкодавця не було прав. До складу спадщини не входить майно, на яке спадкодавець не набув права власності.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що за життя частка спадкодавця у спірній квартирі складає та наявність іншого спадкоємця дружини померлого ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на частку кв. АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2477,25 грн. (1569,25 + 908).

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76, 258,259,263-265, 352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 2477,25 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Шевченка, 53.

Головуючий суддя С.В. Щербина