_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/315/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 року ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить поділити в натурі спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень житлового будинку літ.А, а саме: кімната 2-1 житловою, площею 10,2 кв.м.; кімната 2-2 житловою, площею 10,5 кв.м.; коридор 2-5, площею 6,1 кв.м.; кімната 2-6 житловою, площею 13,8 кв.м.; санвузол 2-7, площею 5,0 кв.м., кухня 2-8 кв.м., площею 9,6 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., погріб 1-1а, площею 10,0 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень житлового будинку літ.А, а саме: коридор 1-1, площею 7,0 кв.м; кімната 1-2 житлова, площею 17,5 кв.м., кухня 1-3, площею 9,5 кв.м., санвузол 1-4, площею 2,9 кв.м., коридор 1-5, площею 7,9 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», льох літ. «Ж», що розташоване за адресою АДРЕСА_2 ; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2021 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності залишенобез руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої заяви - п`ять днів з дня отримання копії ухвали, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута. Зокрема, позивачу необхідно сплатити судовий збір виходячи з вартості оцінки майна або сплатити максимальний розмір судового збору, який повинен відповідати загальній сумі всіх вимог.

28.12.2021 року на адресу Київського районного суду м.Одеси від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рибак А.В. надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 20.12.2021 року про залишення позову без руху.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. Справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Учасники процесу сповіщені відповідно до вимог ст.ст.129,130,131 ЦПК України

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача адвокат Рибак А.В. до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, справу розглянути за відсутності позивача та представника.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Робул А.А. в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, через канцелярію суду неодноразово надавали заяви, якими позов не визнають та просять слухати справу за їх відсутністю./а.с.147,182/

У письмових заявах, які було надано стороною відповідача, зазначено, що вони позовні вимоги не визнають та просять відмовити у повному обсязі, однак при цьому погоджуються з тим фактом, що між сторонами на протязі тривалого часу склався фактичний порядок користування приміщеннями житлового будинку, будівлями і земельною ділянкою, будь-яких претензій між сторонами щодо володіння майном не існує, не заперечують проти поділу спільного майна. Однак, вважають, що не було пропозицій укласти договір щодо поділу спільного майна у нотаріальному порядку, на що сторона відповідача надала б згоду, а позивач звернувся до суду, тому позов не визнають. Також, просять відмовити у стягненні судових витрат./а.с.147,153/

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутністю учасників процесу, належним повідомлених про розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 1110 від 02.09.2021 року, належить 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_3 , загальною площею 89,7 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м. Окрім цього, ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки № 1111 від 02.09.2021 року, є власником земельної ділянки загальною площею 0,0727 га, кадастровий номер - :13:018:0047, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення В.02.01- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій знаходиться вищевказаний житловий будинок./а.с.10,18/

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за відповідачем ОСОБА_2 22.02.2006 року зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 22.02.2006 року./а.с.24/.

Отже, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласники житлового будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, домовились про порядок володіння та користування нерухомим майном, що перебуває в їх спільній частковій власності таким чином, що кожен із них користується відокремленими спорудами вказаного житлового будинку з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та з самостійними виходами, які знаходяться на окремо визначених земельних ділянках, що стверджується також доданими до матеріалів справи даними технічного паспорта на житловий будинок.

Суд зважає, що вищевказані обставини відповідачем та його представником не заперечуються, а тому, на підставі норм ч.1 ст.82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню, оскільки сумніву щодо достовірності у суду не викликають.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з частиною 1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до технічного паспорту, виконаного КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 24.03.2023 року вбачається, що станом на 13 лютого 2023 року, загальна площа земельної ділянки складає 1227 кв.м, на земельній ділянці розташовано житловий будинок літ.А, загальною площею 110 кв.м., житловою 52,0 кв.м., сараї літ. «Д.Е», льох літ. «Ж», огорожа 1-7, мостіння I,II./а.с.191/

В фактичному користуванні позивача ОСОБА_1 перебувають приміщення по житловому будинку літ «А»: а саме: кімната 2-1 житловою, площею 10,2 кв.м.; кімната 2-2 житловою, площею 10,5 кв.м.; коридор 2-5, площею 6,1 кв.м.; кімната 2-6 житловою, площею 13,8 кв.м.; санвузол 2-7, площею 5,0 кв.м., кухня 2-8 кв.м., площею 9,6 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., погріб 1-1а, площею 10,0 кв.м., розташованого за адресою

АДРЕСА_2 фактичному користуванні ОСОБА_2 перебувають приміщення по житловому будинку літ. «А»: а саме: коридор 1-1, площею 7,0 кв.м; кімната 1-2 житлова, площею 17,5 кв.м., кухня 1-3, площею 9,5 кв.м., санвузол 1-4, площею 2,9 кв.м., коридор 1-5, площею 7,9 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», льох літ. «Ж», розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Також, у листі КП «БТІ» Одеської міської ради від 03.03.2023 року та у технічному паспорті від 24.03.2023 року зазначено, що за даними поточної інвентаризації від 13.02.2023 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 складається з: житлового будинку літ.»А», загальною площею 110,0 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м; льоху літ.»Ж», сараїв літ.»Д,Е»; огорожі № 1-7; мостіння I,II. Будівля «а3» - (прибудова), літ «Ж» -(льох), літ.»Д,Е» - (сараї) побудовані до 05.08.1992 року та відповідно до законодавства України не підлягають прийняттю в експлуатацію, тобто фактично не є самочинними./а.с.190,191/

Відповідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 43/21 від 01.12.2021 року, яка виконана судовим експертом Рапач К.В. за заявою ОСОБА_1 для подання до Київського районного суду м.Одеси, було зазначено наступне./а.с.26/

Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна проводиться відповідно законодавству з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, які передбачені чинними будівельними нормами. Поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності, потрібно відрізняти від виділу в натурі одному із співвласників належної йому частки загального майна. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної власності припиняються. При недосягненні згоди між учасниками спільної часткової власності про умови і спосіб поділу спільного майна або умови виділу частки в натурі одному з них, це питання може бути вирішено судом за позовом кожного із співвласників. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності зберігаються, вони припиняються лише для особи, частка якої виділяється.

За умови наявності можливості поділу житлового будинку відповідно повинен виконуватись розподіл/порядок користування земельною ділянкою.

В результаті проведеного дослідження судовим експертом було встановлено, які приміщення та будівлі знаходяться у фактичному користування співвласників та підтверджено можливість поділу/виділу/кожній стороні приміщень, як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Маючи намір реалізувати своє право на поділ нерухомого майна, позивач звернулась до відповідача із пропозицією щодо укладення договору щодо поділу нерухомого майна, однак дійти домовленості так і не вдалося та позивачу було відмовлено. Відмова відповідача у поділі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності сторін свідчить про небажання відповідача здійснити поділ майна, внаслідок чого позивач була змушена звернутись з позовом до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Судом було досліджено копії документів, які містять відомості про окремий особистий рахунок за послуги водопостачання, газопостачання та електропостачання, відкриті на ім`я ОСОБА_3 /а.с.94-110/

В ході розгляду справи виникло питання щодо отримання нової адреси на об`єкт нерухомості, що виникає в результаті поділу/виділу із спільної власності.

Відповідно до п.1.3 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого Виконкомом Одеської міської ради від 28.07.2009 року № 809, адміністратором Адресного реєстру є комунальне підприємство «Право», що має повний доступ до електронної бази даних.

Представником позивача було здійснено запит до Комунального підприємства «Право» з метою отримання інформації щодо присвоєння нової адреси нерухомому майну.

Відповідно відповіді Комунального підприємства «Право» № 62 від 26.08.2022 року вбачається наступне./а.с.124/

Відповідно до ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Таким чином, на момент отримання адреси, відповідне нерухоме майно повинно бути самостійним об`єктом, що може бути встановлено рішенням суду про поділ майна в натурі. Подання позову чи інший намір здійснити поділ не є підставою для отримання нової адреси, оскільки в разі відмови в задоволенні позову, нова адреса буде зарезервована, але не присвоєна відповідному об`єкту.

Згідно до частини 12 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подаються окрім іншого такі документи: копія договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду у разі, якщо об`єкт перебуває у спільній власності.

Таким чином, КП «Право» зробило висновок, що згідно діючого законодавства, нова адреса на об`єкт, що виник в результаті поділу в натурі, надається виключно після ухвалення рішення суду про поділ/виділ майна в натурі./а.с.124/

На підставі викладеного, судом встановлено, що по даній справі існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на поділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина садиби, яка фактично перебуває у їхньому індивідуальному користуванні.

Крім того, суд приймає до уваги письмові пояснення представника відповідача адвоката Робул А.А., з яких вбачається, що позивач не зверталась до відповідача з пропозицією про укладення договору щодо поділу нерухомого майна, якщо би ОСОБА_1 звернулась до нього з такою пропозицією, то вона була би прийнята, оскільки питання користування конкретними приміщеннями, якими володіють сторони, було узгоджено із попереднім власником ОСОБА_4 , яка продала свою частку ОСОБА_1 , і ніяких спорів щодо приміщень або користування земельною ділянкою між співвласниками, в тому числі і з позивачем, не виникало. Також, представник відповідача звертає увагу на висновок судового експерта Рапач К.В., в якому він дійшов висновку, що з технічної точки зору можна виділити в натурі ті самі приміщення і будівлі, що і так знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, при цьому звертає увагу на безпідставний розрахунок надмірних судових витрат, посилаючись на те, що він є пенсіонером, ветераном війни учасником бойових дій, та стягнення вказаних витрат є наміром завдати йому матеріальну і моральну шкоду.

До письмових пояснень також було надано пропозицію про укладення договору про поділ майна, а у подальшому сторони надали до суду заяву про затвердження мирової угоди та мирову угоду про поділ майна, однак 02.02.2023 року представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, з проханням відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

З чого можливо зробити висновок про те, що сторона відповідача у письмових запереченнях фактично по суті пред`явлених вимог щодо поділу нерухомого майна позов визнає у повному обсязі, окрім стягнення з відповідача на користь позивача надмірного розміру судових витрат.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.3 ст.367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такі співвласники мають право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Таким чином суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши доводи та докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, а у разі відмови в позові на позивача.

У зв`язку з поданими до суду уточненими вимогами до позовної заяви, вбачається, що сторона позивача з огляду на похилий вік відповідача відмовляється у стягненні на її користь судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 19, 81, 89, 211, 229, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 328, 367 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень житлового будинку літ.А, а саме: кімната 2-1 житловою, площею 10,2 кв.м.; кімната 2-2 житловою, площею 10,5 кв.м.; коридор 2-5, площею 6,1 кв.м.; кімната 2-6 житловою, площею 13,8 кв.м.; санвузол 2-7, площею 5,0 кв.м., кухня 2-8 кв.м., площею 9,6 кв.м., загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., погріб 1-1а, площею 10,0 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який складається з приміщень житлового будинку літ.А, а саме: коридор 1-1, площею 7,0 кв.м; кімната 1-2 житлова, площею 17,5 кв.м., кухня 1-3, площею 9,5 кв.м., санвузол 1-4, площею 2,9 кв.м., коридор 1-5, площею 7,9 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», льох літ. «Ж», що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.