Справа № 489/852/23
Номер провадження 2/489/904/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості з орендної плати

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішень Миколаївської міської ради №23/42 від 25.04.2008 та №27/70 від 18.09.2008 було укладено Договір оренди №673 від 14.05.2009 (зареєстрований в Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 25.05.2009 за №81 та у Миколаївській міській раді за №6603) земельної ділянки площею 3165 кв.м. (кадастровий номер земельної ділянки: 0:04:008:0004), у тому числі 764 кв.м. під капітальною забудовою, 22 кв.м. під спорудами, 387 кв.м. під тимчасовою забудовою, 1992 кв.м. під проходами та проїздами, без права передачі в суборенду, для обслуговування виробничих приміщень по виробництву сухарів, печива, пирогів та тістечок по АДРЕСА_1 зі строком дії до 25.05.2024. Користувачем земельної ділянки площею 3165 кв.м. є відповідач, який не сплатив кошти у вигляді орендної плати за договором оренди землі за період з 01.01.2013 по 01.01.2022 у розмірі 821961,25 грн., чим порушив права Миколаївської міської ради як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання коштів за час використання земельної ділянки. ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки і постійним землекористувачем земельної ділянки, у зв`язку з чим не є платником плати за землю у формі земельного податку, тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього є орендна плата. Кошти у вигляді орендної плати складають з урахуванням індексів інфляції, що за період з 01.01.2013 по 01.01.2022 становлять загальну суму 821961,25 грн., яку повинен сплатити відповідач за умовами договору оренди землі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник просив розглядати справу без його участі, подав до суду відзив. У відзиві зазначено, що відповідачу на праві власності належав нежитловий об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , який складався з 6 основних будівель: літ. А-2, загальною площею 141, 4 кв.м.; літ. В, загальною площею 429,4 кв.м.; літ. Г, загальною площею 239,9 кв.м.; літ. Д, загальною площею 6,9 кв.м.; літ. Н, загальною площею 63, 4 кв.м.; літ. О, загальною площею 214,7 кв.м.; огорожі та споруди. Тобто, загальна площа нерухомого майна складала 1095,7 кв.м. В подальшому при примусовому виконанні кількох судових рішень на вказане нерухоме майно було накладено арешт та його було примусово реалізовано на прилюдних торгах і право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_1 від 23.01.2017 з якого видно, що власником нежитлового об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , став ОСОБА_2 . Таким чином, починаючи з 23.01.2017 відповідач перестав бути власником об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 і відповідно перестав бути користувачем земельної ділянки за цією адресою. Договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Крім того, відповідач посилається на те, що минули строки позовної давності, які встановлюються тривалістю у 3 роки. Тому, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що в період з 01.01.2013 по 23.01.2017 ОСОБА_1 був власником об`єкта нерухомого майна та повинен був сплачувати орендну плату відповідно до договору оренди. Контроль за своєчасною сплатою орендної плати покладено на Головне управління ДПС в Миколаївській області, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Податковим кодексом України не передбачено необхідність направляти до орендодавців земель державної та комунальної власності інформацію про наявність заборгованості з орендної плати в орендарів земельних ділянок. При цьому в Миколаївської міської ради відсутні повноваження щодо своєчасної перевірки наявності заборгованості з орендної плати в орендарів. Тому, довідатися про порушення свого права на отримання орендної плати за земельну ділянку позивач міг виключно з дати отримання листів Головного управління ДПС в Миколаївській області від 13.01.2022 за №368/5/14-29-24-02-02, від 31.08.2021 за №10425/5/14-29-24-04-07 про наявність заборгованості відповідача. Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Від представника відповідача надійшли до суду пояснення в яких зазначено, що лист ГУДПС в Миколаївській області від 13.01.2022 є відповіддю на лист позивача від 10.12.2021 про що безпосередньо зазначено в самому листі. Лист ГУДПС в Миколаївській області від 31.08.2021 є відповіддю на лист Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 13.08.2021 про що також зазначено в самому листі. З наведеного можна зробити висновок, що Миколаївська міська рада мала можливість у будь-який час зробити запит до ГУДПС в Миколаївській області стосовно наявності/відсутності заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки. Листи, на які позивач посилається у відповіді на відзив доводять, що позивач не був позбавлений можливості довідатися про порушення свого права у будь-який час в межах строку позовної давності. На момент введення карантину постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №211 від 11.03.2020 (із наступними змінами та доповненнями) строк позовної давності вже сплинув, як мінімум 23.01.2020.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 03.04.2008, та з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.04.2008, виданого комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належав нежитловий об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 (опис об`єкта - 6 основних будівель: літ. А-2, загальною площею 141, 4 кв.м.; літ. В, загальною площею 429,4 кв.м.; літ. Г, загальною площею 239,9 кв.м.; літ. Д, загальною площею 6,9 кв.м.; літ. Н, загальною площею 63, 4 кв.м.; літ. О, загальною площею 214,7 кв.м.; огорожі та споруди).

Відповідно до копії витягу із рішення Миколаївської міської ради №23/42 від 25.04.2008 Миколаївська міська рада вирішила передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 3165 кв.м. для обслуговування виробничих приміщень по виробництву сухарів, печива, пирогів та тістечок по АДРЕСА_1 .

З копії договору оренди землі від 14.05.2009, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., зареєстрованого в реєстрі за №673, вбачається, що Миколаївська міська на підставі рішення від 25.04.2008 за №23/42 та від 18.09.2008 за №27/70 передала, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прийняв в оренду земельну ділянку для обслуговування виробничих приміщень по виробництву сухарів, печива, пирогів та тістечок по АДРЕСА_1 . В оренду передано земельну ділянку загальною площею 3165 кв.м., у тому числі 764 кв.м. під капітальною забудовою, 22 кв.м. під спорудами, 387 кв.м. під тимчасовою забудовою, 1992 кв.м. під проходами та проїздами, без права передачі її в суборенду. Річна орендна плата за земельну ділянку (3165 кв.м.) встановлена в розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки, де нормативна грошова оцінка на час укладання цього договору складає 842934 грн. 45 коп. Договір діє протягом 15 років з дати його державної реєстрації.

Згідно з копією витягу із рішення Миколаївської міської ради №10/31 від 20.10.2011 Миколаївська міська рада вирішила внести зміни до п.3.3 розд.1 рішення міської ради №23/42 від 25.04.2008 та викласти в такій редакції «передати громадянину ОСОБА_1 в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 3165 кв.м. для обслуговування виробничих приміщень по виробництву сухарів, печива, пирогів та тістечок по АДРЕСА_1 ».

З копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.04.2012 №1600-01 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3165 кв.м. для обслуговування виробничих приміщень по виробництву сухарів, печива, пирогів та тістечок за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1428491,10 грн.

Відповідно до копії Договору про зміни №167-12 від 03.12.2012 до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 25.05.2009 за №81 та у Миколаївській міській раді за №6603, Миколаївська міська рада на підставі рішення №10/31 від 20.10.2011 в договір внесла зміни, а саме замість слів «фізична особа-підприємець ОСОБА_1 » необхідно читати «громадянин ОСОБА_1 ». Крім того, зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею (3165 кв.м.) у 2012 році становить 1428491,10 грн. Виходячи з цього, розмір річної орендної плати за цим Договором у 2012 році складає 42854,74 грн.

Відповідно до копії Протоколу №215055 проведення електронних торгів, які проводились з 24.11.2016 по 26.11.2016, реєстраційний номер лота: 180246, переможцем торгів став ОСОБА_2 , найменування майна: предмет іпотеки, нежитлова будівля, складські приміщення, загальною площею 1095,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією постанови про зняття арешту з майна боржника від 19.01.2017, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазоновим Д.К., знято арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлового об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45640391 від 02.12.2014. Крім того, знято арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлового об`єкту, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45633104 від 02.12.2014.

З копії свідоцтва від 23.01.2017, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєвою А.А., зареєстрованого в реєстрі за №22, та з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 23.01.2017 вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності майно, що складається з нежитлового об`єкту, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 820450,00 грн.

Представником позивача до позовної заяви додано розрахунок неодержаного доходу у розмірі орендної плати за період безоплатного використання земельної ділянки громадянином ОСОБА_1 з якого вбачається, що загальний розмір неодержаного доходу у вигляді орендної плати за безоплатне використання земельної ділянки за період з 01.01.2013 по 01.01.2022 становить 821961,25 грн.

Відповідно до ст. 509, ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України).

В ст. ст. 610, 612 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі (ч.ч. 1-3 ст. 21, ч.1 ст. 22 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до п.п. 288.1, 288.4 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

В п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Згідно з ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України), ст. 7 Закону України «Про оренду землі» у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті.

В ч. 1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з п. «е» ч.1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинна станом на 23.01.2017) договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

В постанові Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 914/393/19 від 05.02.2020 зазначено, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні. Отже, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Отже, після відчуження об`єктів нерухомості позивач не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості. При цьому Верховний Суд наголошує, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у cправі № 914/3250/20 від 09.02.2022 після проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості та переходу до нового власника відповідно до статей 120 ЗК України та 377 ЦК України прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі, новий власник звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним чинного договору оренди землі. При цьому укладення з орендодавцем та подання державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди землі про заміну сторони договору чинним законодавством України не передбачено, тому не є обов`язковим.

Суд враховує, що при виникненні в ОСОБА_2 23.01.2017 права власності на нежитлову будівлю, складські приміщення, загальною площею 1095,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії та номер: 22, видане 23.01.2017, видавник: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєва А.А.) право попереднього власника ОСОБА_1 припинилося в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди землі від 14.05.2009. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості ОСОБА_2 набув права оренди за договором оренди землі від 14.05.2009 (не у порядку повторного надання земельної ділянки).

Суд вважає, що заміна орендаря земельної ділянки у договорі оренди землі від 14.05.2009 відбулася автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря.

Після відчуження нежитлового об`єкту, що знаходиться на орендованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , договір оренди землі від 14.05.2009 у відповідній частині припинився щодо відчужувача ОСОБА_1 , однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості ОСОБА_2 , який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином, після відчуження об`єкту нерухомості ОСОБА_1 не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої він вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникло у нового власника нерухомості ОСОБА_2 .

Крім того, суд враховує, що площа орендованої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору оренди землі від 14.05.2009 становить 3165 кв.м., а площа нежитлового об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який набув ОСОБА_2 23.01.2017, складає 1095,7 кв.м. Тобто, розмір орендованої земельної ділянки є більшим, ніж відчужений відповідачем нежитловий об`єкт. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати в повному обсязі за оренду земельної ділянки площею 3165 кв.м., при цьому не враховуючи те, що на 1095,7 кв.м. розташований нежитловий об`єкт, власником якого відповідач не є з 23.01.2017.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.

Суд враховує, що з 23.01.2017, тобто з моменту виникнення заборгованості та з моменту припинення в ОСОБА_1 і виникнення в ОСОБА_2 права власності на нежитловий об`єкт, загальною площею 1095,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , минуло більше 3 років. Суд не погоджується з доводами представника позивача про відсутність спливу строку позовної даності, оскільки Миколаївська міська рада мала можливість у будь-який час зробити запит до ГУДПС в Миколаївській області стосовно наявності/відсутності заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки. Листи, на які представник позивача посилається у відповіді на відзив доводять, що позивач не був позбавлений можливості довідатися про порушення свого права у будь-який час в межах строку позовної давності. Тому, суд вважає, що за заявою ОСОБА_1 підлягає застосуванню позовна давність, що є підставою для відмови у позові.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати з 01.01.2013 до 23.01.2017 задоволенню не підлягають з підстав пропуску строку позовної давності, а з 23.01.2017 до 01.01.2022 у зв`язку з безпідставністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Миколаївська міська рада, , адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.07.2023.

Суддя В. В. Кокорєв