Справа № 216/3798/21
Провадження 6/216/22/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретар судового засідання Кравець А.С.

стягувач ОСОБА_1

представник стягувача адвокат Івасик Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу заяву т.в.о. директора ТОВ "ДИВОБУД" про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі № 216/3798/21, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 року до Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу із заявою про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі № 216/3798/21 звернувся т.в.о. директора ТОВ "ДИВОБУД» В. Куделя.

31.03.2023 року т.в.о. директора ТОВ "ДИВОБУД» В. Куделя подав до суду оновлену заяву.

Заявник просить суд розстрочити виконання рішення Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області у справі №216/3798/21 щодо стягнення на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми в розмірі 107 344,40 грн. на дванадцять місяців в розмірі 8 954,36 грн. щомісячно.

В обґрунтування заяви про розстрочення судового рішення представник боржника зазначив, що відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року у справі № 216/3798/21 з товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВОБУД» на користь позивачів стягнуто вартість відновлювального ремонту житлового приміщення, для усунення наслідків залиття квартири:

- на користь позивача -1 ОСОБА_2 , в сумі 22 309 грн. (двадцять дві тисячі триста дев`ять грн.);

- на користь позивача-2 ОСОБА_3 в сумі 11 154,5 грн. (одинадцять тисяч сто п`ятдесят чотири грн. 50 коп.);

- на користь позивача-3 ОСОБА_1 в сумі 11 154,5 грн. (одинадцять тисяч сто п`ятдесят чотири грн. 50 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВОБУД» на користь позивачів моральну шкоду, завдану залиттям квартири за адресою кв. АДРЕСА_1 :

- на користь позивача-1 ОСОБА_2 в сумі 10 000 грн. (десять тисяч грн.);

- на користь позивача-2 ОСОБА_3 в сумі 10 000 грн. (десять тисяч грн.);

- на користь позивача-3 ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн. (десять тисяч грн.) Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВОБУД» на користь позивача-3

ОСОБА_1 понесені нею витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВОБУД» на користь позивачів 1 та 2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 21000,00 грн.

Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ДИВОБУД» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Станом на сьогоднішній день в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходяться виконавчі провадження, відкриті на підставі рішення Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року у справі № 216/3798/21 (об`єднанні в зведене ВИ № 62539911):

№ АСВП Стягувач Сума, що підлягає стягненню

НОМЕР_27 ОСОБА_2 908.80 грн.

НОМЕР_1 ОСОБА_1 908.80 грн.

НОМЕР_28 ОСОБА_3 908.80 грн.

НОМЕР_2 ОСОБА_1 4000.00 грн.

НОМЕР_3 ОСОБА_2 5000.00 грн.

НОМЕР_4 ОСОБА_2 9000.00 грн.

НОМЕР_5 ОСОБА_3 12000.00 грн.

НОМЕР_6 ОСОБА_2 10000.00 грн.

НОМЕР_7 ОСОБА_1 10000.00 грн.

НОМЕР_29 ОСОБА_3 10000.00 грн.

НОМЕР_8 ОСОБА_3 11154.50 грн.

НОМЕР_30 ОСОБА_2 22309.00 грн.

НОМЕР_31 ОСОБА_1 11154.50 грн.

Таким чином, розмір заборгованості ТОВ «ДИВОБУД» за вищевказаними виконавчими провадженнями складає 107344.40 грн. При цьому, ТОВ «ДИВОБУД» не отримувало постанов про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень, а всі відомості, пов`язані з вказаними виконавчими провадженнями були отримані з загальнодоступної частини автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами, які затверджені Верховною Радою України відповідними законами України, на території України введений воєнний стан.

Тобто, на теперішній час в Україні введено режим воєнного стану.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

У вищевказаному листі ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких (якого) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

ТОВ «ДИВОБУД» - суб`єкт господарювання зареєстрований 20.03.2013 (номер запису в ЄДР: 1 014470), що здійснює свою діяльність виключно в межах чинного законодавства.

Основними видами діяльності ТОВ «ДИВОБУД» є:

- Код КВЕД 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний);

- Код КВЕД 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту;

Основним видом діяльності ТОВ «ДИВОБУД» є комплексне обслуговування об`єктів, що включає в себе надання послуг з управління та утримання багатоквартирних будинків та їх прибудинкових територій. Сутністю цих послуг є виконання робіт, що забезпечують постійну та безперебійну життєдіяльність всіх внутрішньо будинкових мереж багатоквартирного будинку. Штат підприємства перевищує 70 працівників. Станом на сьогоднішній день на утриманні та управлінні підприємства знаходиться 80% будинків Центрально-Міського району м. Кривого Рогу. Згідно відкритих даних кількість мешканців Центрально-Міського району м. Кривого Рогу складає майже 87000 осіб. Тобто, підприємство цілодобово, кожного дня створює умови для безперебійного функціонування та дотримання санітарного стану домівок майже 70 000 споживачів.

Проте, у зв`язку із початком повномасштабної війни рф проти України, за попередніми розрахунками ТОВ «ДИВОБУД», майже 70% споживачів зупинили здійснення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, які надаються підприємством з першого дня війни в повному обсязі.

Станом на день подання даної заяви розмір заборгованості споживачів перед ТОВ «ДИВОБУД» перевищує 10 млн грн. При цьому, ТОВ «ДИВОБУД» не може задовольнити свої вимоги по примусовому стягненню заборгованості, адже відповідно до п. 10-2 Розділ XIII прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації) та зупиняється виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Всі вищевказані фактори спричинили надзвичайно скрутне становище підприємства, що унеможливлює виконання рішення Центрально-Міського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №216/3798/21 одним платежем. При цьому, ТОВ «ДИВОБУД» усвідомлює свій обов`язок по належному виконанню рішення суду та вбачає за можливе його реалізувати шляхом розстрочення виконання рішення суду на один рік, шляхом здійснення рівних платежів на всю суму заборгованості.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувана і боржника.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19).

Положення статті 435 ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для відстрочення (розстрочення) виконання рішення, а тому суду надана можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням усіх обставин справи.

Як зазначається в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № №2а- 25767/10/0570, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Суд оцінює надані заявником доказі у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02).

В судовому засіданні, 24.04.2023 року, представник ТОВ «ДИВОБУД» уточнену (оновлену) заяву підтримала та просила суд задовольнити її в повному обсязі.

В судовому засіданні, 28.04.2023 року, представник стягувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Івасик Т.Р. просять суд відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ДИВОБУД» про розстрочення виконання судового рішення у повному обсязі.

Додатково надали пояснення щодо відсутності підстав для розстрочення рішення суду, які додатково подані до матеріалів справи у письмовому вигляді. Сторона стягувачів зазначає, що ТОВ «ДИВОБУД» посилається на скрутне матеріальне становище та відсутність грошових коштів і майна для виконання рішення суду. На підтвердження цьому відповідач надає оборотно-сальдові відомості за січень та лютий 2023 року, але зміст цих документів не відображає дійсного фінансового становища боржника та не дає змоги встановити його майновий стан. По-перше, достовірність вказаних документів викликає у стягувачів об`єктивні сумніви, оскільки дані відомості не підписані бухгалтером підприємства, не містять інформації про посадову особу, яка їх склала, та не засвідчені банківською установою. Вони не містять інформації про обсяги грошових надходжень на рахунки боржника за вказаний період (в разі наявності яких він вважається таким, що мав можливість повністю/частково виконати судове рішення). Крім того, рішення суду було ухвалено 07.07.2022р., натомість, боржник надає оборотно-сальдові відомості лише за січень і лютий 2023 року. Вважають, що надані боржником документи не висвітлюють дійсний майновий стан підприємства і не спростовують його можливості виконати рішення суду.

У відповідності до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.13р.. а саме п. 1 розділу 2 «Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду.

Підприємства, які складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, складають проміжну фінансову звітність, яка охоплює відповідний період (1 квартал, перше півріччя, дев`ять місяців), наростаючим підсумком з початку звітного року у складі балансу та звіту про фінансові результати».

«звіт про рух грошових коштів - звіт, який відображає надходження і вибуття грошових коштів (грошей) протягом звітного періоду в результаті операційної, інвестиційної та фінансової діяльності;

звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід;

баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал» (п. 1 розділу 1 Національного положення).

Таким чином, об`єктивна інформація про майновий стан підприємства, наявність в нього доходу, рух грошових коштів на рахунках підтверджуються вказаними вище документами, до яких оборотно-сальдова відомість не належить.

Також, у своїй заяві боржник посилається на воєнний стан як форс-мажорну обставину для розстрочення виконання рішення суду. Обставини непереборної сили (форс-мажор1) застосовується як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань між сторонами. В даній справі не вирішується питання стосовно виконання однією стороною на користь іншої тих чи інших цивільно - правових обов`язків тощо. Натомість, предмет розгляду заяви стосується виконання рішення суду, ухваленого іменем України.

Положеннями частини 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання рішення суду забезпечується системою державного примусу. Зокрема, ухилення від виконання рішення суду є кримінально-караним діянням:

«Стаття 382. Невиконання судового рішення

1. Умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню -

карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені службовою особою, -

караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років».

За таких умов, правовідносини форс-мажору в даному випадку застосуванню не підлягають.

Більше того, неодноразово Верховний Суд у своїх правових позиціях зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 926/2343/16, від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та від 25 листопада 2021 року у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Схожі висновки зробив Господарський суд Дніпропетровської області в рішенні від 29.07.2022 у справі № 904/1250/22, вказавши, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Місто Кривий Ріг не відноситься до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій (затв. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.22р. №309).

Боржником не доведено, що у нього відсутня можливість виконати рішення суду саме через введений воєнний стан на території України»

Крім того, стягувачі також є мешканцями містам також проживають у ньому під час воєнного стану: потребують грошових коштів, необхідних для здійснення ремонту, затопленого з вини боржника, приміщення. Тож, заява про розстрочення напряму порушує право стягувачів на отримання присуджених судом коштів і їх цільового використання.

Також вважають, що заява боржника не відповідає вимогам ЦПК України.

ТОВ «ДИВОБУД» відомо і підтверджується листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.03.23р., що з моменту подання заяви до суду змінився орган примусового виконання - з Центрально-міського ВДВС на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що потребує заміни заінтересованої сторони у справі та належного її повідомлення про дату і час слухання справи.

Боржник просить суд розстрочити рішення суду на 12 місяців, що прямо суперечить нормам процесуального законодавства.

Згідно ч.5 ст. 435 ЦПК України «5. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови». Рішення ухвалено судом 07.07.22р., тож максимальний термін розстрочення не може перевищувати дати 07.07.23р., але аж ніяк не може складати календарний рік.

В своїй заяві боржник зазначає про стягнення на користь стягувачів щомісячно 8 954,36 грн. Проте, рішення суду про стягнення коштів винесено окремо в розрізі кожного стягувача з індивідуально визначеною для кожного сумою, а не солідарно. Натомість, боржник не надає суду конкретного графіку відносно кожного стягувача, не зазначає строку внесення чергового платежу, не зазначає суми розстрочення окремо по кожному стягувачу, в інтересах якого винесено конкретний виконавчий документ.

Складення ж такого графіку самостійно судом прямо суперечить принципам незалежності і безсторонності суду, верховенства права, рівності і змагальності сторін. В такому випадку Суд фактично перебиратиме на себе диспозитивні повноваження боржника, що прямо суперечить принципам судочинства.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріалами провадження встановлена наявність у боржника ряду розрахункових рахунків, відсутність коштів на яких боржник не довів;

Код фінансової установи: 351005 Назва фінансової установи: AT "УкрСиббанк" Номер рахунку: НОМЕР_9 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH)

Код фінансової установи: 351005 Назва фінансової установи: AT "УкрСиббанк" Номер рахунку: НОМЕР_11 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH)

Код фінансової установи: 305482 Назва фінансової установи:

(ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ О АТОЩАД М.ДНІПРО Номер рахунку: НОМЕР_14

Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH) Код фінансової установи: 899998 Назва фінансової установи: Казначейство України(ел. адм. подат.) Номер рахунку: НОМЕР_15 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH) Ознака рахунку: 0

Код фінансової установи: 305299 Назва фінансової установи: АТ КБ "ПриватБанк"Номер рахунку: НОМЕР_17 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH) Код фінансової установи: 305299 Назва фінансової установи: АТ КБ "ПриватБанк" Номер рахунку: НОМЕР_18 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH)

Код фінансової установи: 305299 Назва фінансової установи: АТ КБ "ПриватБанк" Номер рахунку: НОМЕР_19 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH)

Код фінансової установи: 305299 Нгйва фінансової установи: АТ КБ "ПриватБанк" Номер рахунку: НОМЕР_20 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH)

Код фінансової установи: 380526 Назва фінансової установи: АТ "КБ "ГЛОБУС" Номер рахунку: НОМЕР_22 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH)

Код фінансової установи: 306500 Назва фінансової установи: АТ АБ "РАДАБАНК" Номер рахунку: НОМЕР_24 Код валюти рахунку: 980 Валюта рахунку: гривня (UAH),

а також наявність на праві власності транспортних засобів:

- Марка ТЗ SKODA; модель OCTAVIA А7, категорія ТЗ легковий, рік виробництва ТЗ 2017, номерний знак НОМЕР_25 ;

- Марка ТЗ OPEL; модель VIVARO, категорія ТЗ вантажний, рік виробництва ТЗ 2013, номерний знак НОМЕР_26 ,

відчуження яких може забезпечити виконання рішення суду - підстави для розстрочення є відсутніми.

Стягувачі просять суд критично оцінити доводи боржника відносно наявності перед ним заборгованості мешканців за житлово-комунальні послуги. Оскільки це є питаннями організації претензійно-позовної роботи на підприємстві, і не може впливати на обов`язок з виконання рішення суду. Крім того, боржником не надано суду жодного доказу на підтвердження недостатності сплачених мешканцями коштів за період з набрання чинності рішенням суду по сьогоднішній день - для забезпечення його виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013від 26 червня 2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення усієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "Войтенко проти України" (п.39) наголошено про те, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, § 66, ЄСПЛ 1999-V).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи із наступного. З огляду на вищевикладені нормативні вимоги в оцінці обставин при розгляді заяви про розстрочку виконання рішення, суд звертає увагу, що, хоча посилання на збройну агресію рф, а також подані заявником докази дійсно можуть указувати на скрутне матеріальне становище боржника та, певним чином, ускладнювати виконання судового рішення, слід зазначити, що підстави таких матеріальних ускладнень безумовно зазнали впливу на всіх учасників провадження, є однорідними за джерелом виникнення, а за ступенем впливу на рівень матеріального забезпечення не лише схожими, але й більш відчутними для фізичної особи, яка змушена була звернутись до суду за захистом порушеного права.

Доводи представника відповідача про те, що із початком повномасштабної війни рф проти України, за попередніми розрахунками ТОВ «ДИВОБУД», майже 70% споживачів зупинили здійснення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, які надаються підприємством з першого дня війни в повному обсязі, не є підставою розстрочення виконання рішення суду.

При цьому слід зазначити, що представником заявника не надано жодних доказів щодо наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Крім того, під час вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вищенаведені заявником обставини не є підставою для розстрочення виконання рішень в розумінні статті 435 ЦПК України.

Крім того, слід звернути увагу, що спірні правовідносини між сторонами тривають фактично 2 роки, рішення суду набрало чинності 03.11.2022 року. Наведені обставини свідчать про довготривалість цих правовідносин, а тому розстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, повторно призведе до порушення прав та законних інтересів стягувачів ОСОБА_4, що суперечитиме принципу обов`язковості виконання судових рішень та принципу правової визначеності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача ТОВ «Дивобуд» про розстрочення виконання рішення суду, у зв`язку з відсутню належних та допустимих доказів, які мали підтвердити позицію заявника та враховані судом при вирішенні питання розстрочки виконання судового рішення.

Оскільки передбачені законом підстави для розстрочення виконання рішення суду відсутні, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви директора ТОВ "ДИВОБУД" про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі № 216/3798/21 за уточненим позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИВОБУД", про стягнення вартості відновлювального ремонту та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.В. БУТЕНКО