СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/97/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 р. адвокат Приянчук І.В., який представляє інтереси позивача, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 5700,00 доларів США, проценти за договором позики у розмірі 1776,45 доларів США, 3% річних у розмірі 9679,11 грн., інфляційні втрати у розмірі 67116,55 грн., а також судові витрати.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову у якій просить накласти арешт на будинок АДРЕСА_3 . В обґрунтуванням заяви зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, знаходження вказаного майна на праві приватної власності у відповідача, що виключає порушення прав третіх осіб. Щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, то ціна позову (беручи до уваги позовні вимоги у цивільних справах №759/8610/23 та №759/8605/23 між тим же позивачем та відповідачем) є співмірною з вартістю належного боржникові об`єкта нерухомості, на який необхідно накласти арешт, а тому засіб забезпечення позову є співмірним та відповідним позовним вимогам.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики, ціна позову становить 7476,45 доларів США та 76796,26 грн. У заяві про забезпечення позову заявник просить суд накласти арешт на будинок АДРЕСА_3 , площею 436,6 м.кв., тобто, на те майно, яке є найбільш вартісним із того, що знаходиться у відповідача на праві власності.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 року по справі № 757/30594/21-ц, де вказується, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову має бути співрозмірним із предметом спору.

Суд вважає, що захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є співмірним із заявленими позовними вимогами. Посилання представника позивача на перебування у Святошинському районному суді м.Києва на розгляді справ між тими ж самими сторонами щодо стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та витребування майна з чужого незаконного володіння (справа №759/8605/23, №759/8610/23), як на підставу співмірності заходу забезпечення позову оцінюється судом критично. Пред`явлення інших позовів до того ж відповідача щодо стягнення заборгованості не виправдовує накладення арешту саме на обране позивачем майно. Суд не може вирішити питання про накладення арешту на майно, враховуючи позовні вимоги та ціну позову у інших справах між тими самими сторонами, оскільки це виходить за межі позовних вимог справи №759/12544/23 в межах якої заявляється питання про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене суддя вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки позивачем не дотримано принцип співмірності між розміром позовних вимог та вжитих заходів забезпечення позову, а також не доведено, що дійсно невжиття заходів забезпечення позову впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення заборгованості, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова