Справа№938/156/23
Провадження № 2/938/101/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

за участю :

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, зареєстрованого у Виконкомі Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2 та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000,00грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Ухвалою суду від 20.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 06.04.2023.

В судове засідання 06.04.2023 з`явилася позивач ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. При цьому, відомості про вручення йому повідомлення про дату та час проведення судового засідання, станом на дату розгляду справи-06.04.2023, на адресу суду не повернулися.

У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, з метою недопущення порушення його прав та надання йому можливості висловити свою позицію щодо заявлених позовних вимог, судом було відкладено розгляд справи на 26.04.2023.

В судове засідання 26.04.2023 сторони не з`явилися.

Зокрема, позивач через канцелярію суду подала заяву (Вх.№,1288/23 від 26.04.2023), в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі.

Відповідач на електоронну адресу суду надіслав заяву (Вх.№ЕП-465/23 від 11.04.2023), в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на викладені обставини та враховуючи наведені положення процесуального закону, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 21 лютого 2018 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 про що виконавчим комітетом Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис за №2. Від шлюбу у них народилася одна спільна дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із нею та перебуває на її повному утриманні.

Однак, спільне життя з відповідачем у неї не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Вона та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного.

Зазначає, що подальше спільне життя із відповідачем і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та інтересам їхньої спільної дочки. Її рішення про розірвання шлюбу є остаточним та вона не має намірів його змінювати, оскільки неодноразові спроби примирятись з відповідачем виявились безрезультатними.

Також позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання дочки, яка постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на придбання розвиваючих ігор. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити.

Зазначає, що самостійно їй важко піклуватися і забезпечувати дитину всім необхідним, зважаючи на те, що вона не працює, так як зайнята доглядом за дитиною та непрацевлаштована.

Вважає, що відповідач, як батько, повинен сплачувати аліменти у сумі 3000 гривень щомісячно на дитину, оскільки є працездатною особою, працює на заробітках за кордоном в Республіці Польща та має значний стабільний дохід, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає.

Правова позиція відповідачів.

Відповідач позавні вимоги визнав у повному обсязі, про що подав відповідну заяву.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано у Виконкомі Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2.Після державної реєстрації шлюбу, прізвище чоловіка: " ОСОБА_4 ", прізвище дружини " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 21.02.2018, виданим Виконавчим комітетом Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.6).

Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 08.08.2018 Виконкомом Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.9).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №458 від 15.12.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Гринявського Старостинського округу Білоберізької сільської ради від 13.03.2023 №240 ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає в житловому будинку матері - ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 . В житловому будинку, окрім ОСОБА_1 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -мати; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -батько; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка. Дитина перебуває на утриманні матері.

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу розірвання укладеного між ними шлюбу та щодо утримання їхньої спільної малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідні правовідносини врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Так, частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України, встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється зокрема на підставі шлюбу.

Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до положень частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначено статтею 112 Сімейного кодексу України. Зокрема, законодавцем визначено, що при вирішенні такого спору, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сімейне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Позивач зазначає, що життя із відповідачем не склалося, з причин відсутності у них взаєморозуміння та байдужості по відношення до життєвих проблем кожного з них, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, подальше спільне життя та примирення є неможливим, просить шлюб розірвати. Відповідач подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач до укладення шлюбу носила прізвище " ОСОБА_7 " та після реєстрації шлюбу обрала прізвище " ОСОБА_4 ". У позовній заяві позивач просить повернути їй дошлюбне прізвище " ОСОБА_7 " .

Як встановлено судом, від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 08.08.2018 Виконкомом Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 9).

Спору щодо визначення місця проживання дитини сторони не мають.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача на на користь позивача аліментів на утримання дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000,00грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Так, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З врахуванням положень ч.ч.2, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається із довідки Гринявського старостинського округу Білоберізької сільської ради від 13.03.2023 №240, спільна дитина сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , у будинку ОСОБА_5 АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні матері. Відповідач у справі ОСОБА_2 , який згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.08.2018 є батьком дитини, з ними разом не проживає.

Згідно довідки Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області №92 від 16.03.2023, такий зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо визначення способу виконання відповідачем свого обов`язку з утримання малолітньої дитини. Позивач зазначає, що відповідачповністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на придбання розвиваючих ігор, хоча він є працездатною особою, працює на заробітках за кордоном в Республіці Польща і має значний стабільний дохід та інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає.

В той же час, самостійно їй важко піклуватися і забезпечувати дочку необхідним, оскільки враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, на це потрібні значні кошти, які вона не може здобути самостійно, так як зайнята доглядом за дитиною та непрацевлаштована.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільної малолітньої дитини є підставною.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки ,сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Позивач просить суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а саме, в сумі 3 000,00грн щомісячно.

Вимогами ст.ст.13, 81ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено на рівні - 2272 гривні;

Враховуючи наведені вище положення ст.182 СК України, та приймаючи до уваги, що неповнолтній дитині позивача та відповідача станом на дату розгляду справи виповнилось повних чотири роки, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншим 1136,00грн, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2272,00грн.

Згідно ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище та потреби дітей відповідного віку в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов необхідних для належного і гармонійного їх розвитку, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою молодого віку, матеріальний стан позивачки на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, та яка не працює.

На підставі наведеного, врахувавши обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, визнання позову відповідачем щодо заявленого позивачем розміру аліментів, позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень нуль копійок), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 14.03.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, на переконання суду вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини.

У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення аліментів, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Судові витрати.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

При поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1073грн 60коп., за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу, що підтверджується квитанцією №47 від 17.03.2023 (а.с. 4).

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 1073грн 60коп

Окрім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави 1073,60грн судового збору, оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду була звільнена від сплати такого за позовну вимогу щодо стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК, ст.ст. 110-114, 141, 180,182,184 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити .

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , який зареєстровано 21.02.2018 у Виконкомі Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2.

Після розірвання шлюбу, змінити прізвище позивачки " ОСОБА_4 " на її дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень 00 копійок (три тисячі гривень нуль копійок), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 14.03.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми платежу з один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви в сумі 1073 гривні 60 копійок (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесять копійок ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесять копійок ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя Роман ДЖУС