Провадження № 22-ц/802/395/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Макари Оксани Євгеніївни на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтованні тим, що 22 вересня 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Луцьксантехмонтаж № 536» був укладений договір про будівництво житла. За умовами цього договору виконавець зобов`язався збудувати і передати замовнику однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . На виконання умов цього договору, ним як замовником за збудовану квартиру було сплачено виконавцю ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» грошові кошти у розмірі 484880 грн.

Позивач ОСОБА_1 також зазначав, що 12 жовтня 2017 року між ним як цедентом ОСОБА_2 як набувачем та ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» як боржником був укладений договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року. За цим договором він передав, а набувач ОСОБА_2 прийняла на себе його права і обов`язки за договором про будівництво житла, в тому числі набула право вимоги до боржника ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» про передачу їй житла і зобов`язувалася виконувати всі обов`язки замовника за умовами договору про будівництво житла. Крім того за уступку права вимоги набувач ОСОБА_2 зобов`язувалась компенсувати йому кошти у розмірі 484880 грн, які він сплатив забудовнику ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» за збудовану квартиру.

Натомість відповідач ОСОБА_2 , отримавши 12 жовтня 2017 року від забудовника за актом прийому - передачі квартиру та зареєструвавши за собою право власності на це житло, не сплатила йому грошові кошти відповідно до договору про уступку прав і обов`язків за договором про будівництво житла.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 липня 2022 року ухвалено стягнути із відповідачки ОСОБА_2 у його користь грошові кошти за збудовану квартиру у розмірі 484880 грн.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що відповідачка ОСОБА_2 не виконала судове рішення та не сплатила йому грошові кошти, позивач просив суд стягнути з відповідачки у його користь інфляційні втрати у розмірі 114059,35 грн та три проценти річних у розмірі 17415,83 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 суму інфляційних втрат у розмірі 114059,39 грн, 3 відсотки річних у розмірі 17415,83 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Макара О. Є. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час і місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Макари О. Є. слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачка ОСОБА_2 прострочила виконання грошового зобов`язання, а тому вона зобов`язана сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 22 вересня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» був укладений договір про будівництво житла, за умовами якого виконавець ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» зобов`язувався збудувати і передати замовнику ОСОБА_1 житло, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а замовник зобов`язувався оплатити вартість квартири на умовах, передбачених договором (а. с. 6-9).

На виконання своїх зобов`язань за договором про будівництво житла позивач ОСОБА_1 сплатив виконавцю вартість наданих послуг з будівництва житла у розмірі 484880 грн.

Судом також встановлено, що 12 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 як цедентом відповідачкою ОСОБА_2 як набувачем та ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» як боржником був укладений договір уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року (договір відступлення права вимоги).

Відповідно до умов вказаного договору цедент ОСОБА_1 передає, а набувач ОСОБА_2 приймає на себе права і обов`язки першого за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року, укладеного між цедентом ОСОБА_1 і боржником ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536».

Згідно з пунктом 2 цього договору набувач набуває право (замість цедента) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань по передачі боржником житла набувачу, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 площею 41,8 метрів квадратних і зобов`язується виконувати всі обов`язки замовника житла.

Відповідно до пункту 7 договору за уступку права вимоги набувач компенсує цеденту кошти у розмірі 484880 грн, які були сплачені останнім на рахунок боржника на виконання своїх зобов`язань за договором про будівництво житла (а. с. 10).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі квартири від 12 жовтня 2017 року, ПАТ «Луцьксантехмонтаж № 536» передало відповідачу ОСОБА_2 збудовану квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 41,8 кв м (а. с. 11).

Натомість відповідачка ОСОБА_2 не компенсувала позивачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 484880 грн за збудовану квартиру, у зв`язку з чим ОСОБА_1 30 червня 2021 року звертався до відповідачки ОСОБА_2 з письмовою вимогою про сплату йому грошових коштів (а. с. 12, 13).

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 484880,00 грн заборгованості за договором від 12 жовтня 2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року (а. с. 17-21).

На виконання постановленого судового рішення був виданий виконавчий лист (а. с.16).

При цьому судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не виконала судове рішення про стягнення з неї в користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 484880,00 грн.

За положеннями частини 4 статті 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (частина 1, пункт 5 частини 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тобто частина 2 статті 625 ЦК України встановлює відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання.

З врахуванням того, що відповідачка ОСОБА_2 не виконала рішення Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2022 року і не компенсувала позивачу ОСОБА_1 грошові кошти за збудовану квартиру, які були сплачені позивачем забудовнику за будівництво квартири, тобто прострочила виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з неї в користь позивача ОСОБА_1 114059,35 грн інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 17415,83 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Макари Оксани Євгеніївни залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді