Справа № 314/3550/23
Провадження № 2-н/314/541/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., вивчивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ,-

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 1723,75 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 268,40 грн.

Як вбачається зі змісту заяви заявник просить стягнути з боржника вказану заборгованість за наданні ним послуги, оскільки вважає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини на підставі публічного договору до умов якого приєднався боржник, оскільки споживає надані заявником послуги за вказаною у заяві адресою та не заявляв про відмову від приєднання до умов Типового договору.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

За положеннями ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка немає статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Згідно відповіді виконавчого комітету Петро - Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований на території Петро - Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 172259 від 04.08.2023, особу не знайдено.

Тобто боржник ОСОБА_1 не зареєстрований за вказаною у заяві адресою та встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання не є можливим.

З відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 176071 від 08.08.2023, вбачається, що ОСОБА_1 не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки дані за цією адресою у відповіді відсутні.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Нормами процесуального законодавства імперативно визначено, що судовий наказ може бути видано, зокрема якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка утворилася внаслідок невиконання договору, укладеного саме в письмовій (в тому числі електронній) формі, копію якого заявник зобов`язаний надати одночасно із заявою про видачу судового наказу.

Слід зауважити, що наказне провадження є специфічною формою захисту прав заявника за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

У матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника, а саме: відсутній відповідний договір про надання послуг, укладений безпосередньо із боржником, який значиться у заяві, відсутня заява-приєднання до умов типового договору, підписана ОСОБА_1 , також не надано доказів, що він є власником майна, у якому утворилася заборгованість. Крім того, з довідки органу місцевого самоврядування, вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою вказаною у заяві. Отже, у суду відсутні достатні правові підстави для ухвалення рішення в порядку наказного провадження.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 167, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Кіяшко

03.10.2023