№ провадження 4-с/646/27/2023
Справа № 646/3366/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі : головуючого судді Клімової С.В.,

за участю секретаря Попадченко Є.В.,

представника заявниці - Карімова А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 , представник: АБ « КЕРІМОВ ТА ПАРТНЕРИ» на дії державного виконавця Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , представник: АБ « КЕРІМОВ ТА ПАРТНЕРИ» звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, відповідно до якої просить суд визнати бездіяльність Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),щодо відмови у скасуванні постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2004 року серія АА № 051264 противоправною, а також зобов`язати Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати арешт майна ОСОБА_1 , накладений підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2004 року серія АА № 051264 за причини відсутності виконавчого провадження.

Мотивуючи свої вимоги заявник зазначив, що після звернення до нотаріусу з метою відчуження майна, з`ясувала про наявність арешту на зазначене майно, на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 липня 2004 року серія АА № 051264. Після звернення до державного виконався про зняття арешту, заявникові було відмовлено у зв`язку з тим, що в базі даних АСВП, відкритих виконавчих проваджень стосовно заявника, не обліковується.

В судовому засіданні, представник заявника, підтримав вимоги скарги, зазначаючи, що відмова державного виконався зняти арешт з майна заявника, є необґрунтованою, та такою, що порушує права заявника. Крім того, державним виконавцем, було відмовлено в наданні заявнику депозитного рахунку, так як заявник мав намір сплатити суму боргу, що також порушує права останнього.

Представник Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надавши суду заперечення на скаргу, зазначивши, що 10.05.2023 р. вх. № 1329 р, до відділу надійшла письмова заява заявника ОСОБА_1 про зняття арешту з усього майна, що належить їй на праві власності, в зв`язку з винесенням постанови від 23.07.2004 року серія АА №051264 державним виконавцем відділу.

07.06.2023 р. вих. № 7214 було надано відповідь на заяву в якій зазначено, шо відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 в базі даних АСВП не обліковується.

Згідно ксерокопії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, що надала ОСОБА_1 до своєї заяви, дана постанова була винесена на фірмовому бланку.

Згідно бази даних автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП), електронного архіву спеціального розділу на виконанні у відділі не значиться виконавчий документ №2-67/11 від 05.04.2004 року, що видав Червонозаводський районний суд м. Харкова. Більш детальну інформацію щодо накладення арешту на майно ОСОБА_1 відділ надати не може, так як архів знищено згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Заявникові також роз`яснені, підстави сплати боргу на депозитний рахунок відділу ДВС.

Просить суд розглянути скаргу у відсутність представника.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2023 року провадження по справі відкрито та справу призначено до судового засідання.

Заслухавши представника заявника, з`ясувавши думку представника Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Державним виконавцем ВДВС Нововодолазського районного управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-67/11 виданого 05.04.2004 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення із гр. ОСОБА_1 на користь гр. ОСОБА_2 коштів на загальну суму 10 635,87грн., накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією постанови від 23 липня 2004 року серія АА № 051264.

Відповідно до інформаційного листа від 07.06.2023 за № 7214, Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив, що згідно даних ,що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП), станом на 06.06.2023 на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 . Зазначені обставини, в ході перевірки, були встановлені і Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке розглянуло адвокатський запит від 19.06.2023, направлений представником заявника.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права й обов`язки здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі відповідно до п.3 ч.2 зазначеної статті виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом роз`яснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, відповідно до діючого законодавства, державний виконавець, виконує відповідні виконавчі дії тільки в межах відкритого виконавчого провадження. Оскільки відкритих виконавчих проваджень, стосовно заявника в базі даних АСВП не обліковується, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451, 259, 353 ЦПК України, ст. ст. 1, 2, 11, 17, 19, 20, 48, 50, 57, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , представник: АБ « КЕРІМОВ ТА ПАРТНЕРИ» на дії державного виконавця Нововодолазського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст ухвали виготовлено 25 липня 2023 року.

Суддя: С.В. Клімова