УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Верещінської І.В.

за участю секретаря Прищепи С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє Хоменко Максим Петрович ( АДРЕСА_2 ) на бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (проспект Повітрофлотський, 76-Б, м. Київ), заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Правекс Банк» (Кловський узвіз, 9/2, м. Київ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ),-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хоменко М.П. звернувся до суду із вищевказаною скаргою, у якій просив суд визнати бездіяльність державного виконавця протиправною та зобов`язати державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна, що йому належить.

В обґрунтування скарги зазначає, що 20.01.2014 року на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26.04.2013 року був накладений арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Так, 09.08.2022 року АО «Правекс Банк» надав довідку про те, що станом на 08.08.2022 року зобов`язання за кредитним договором № 776-008/07Р від 22.10.2007 року ОСОБА_3 , поручителем якої був ОСОБА_1 перед АО «Правекс Банк» виконані в повному обсязі.

15.08.2022 року приватним виконавцем Кошарським О.В. в рамках виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В рамках вказаного виконавчого провадження стягнуто всі грошові кошти.

Вказує, що 10.05.2023 року адвокатом Хоменко М.П. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві про скасування арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві скаржнику відмовлено в задоволенні вимог, щодо зняття арешту. В обґрунтуванні вказаного листа зазначається, що 10.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 26.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а виконавче провадження № НОМЕР_4 знищено за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, скаржник звернувся до суду за захистом свої порушених прав, та просить суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця та зняти арешт з нерухомого майна.

У судовому засіданні 20.07.2023 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - адвокат Хоменко М.П.- скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Державний виконавець Солом`янського вiддiлу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко С.М. у судовому засіданні заперечувала стосовно задоволення заявлених вимог. Вказала, що державний виконавець діяла виключно в рамках закону і хоча борг перед стягувачем боржниками погашено, проте суму виконавчого збору в рамках виконавчого провадження, що було знищено, боржники не сплатили. Також нею було надано суду витяги з АСВП по виконавчих провадженнях НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Представник заінтересованої особи АТ «Правекс Банк» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання справи. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Учасники справи у судове засідання, призначене на 25.07.2023, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від державного виконавця надійшла заява, в якій просить в задоволенні скарги відмовити та розглядати справу 25.07.2023 року без участі державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги та надані учасниками докази, приходить до наступного висновку.

Так, частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Так, судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києвва від 26.04.2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс - Банк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс - Банк" заборгованість в сумі 1 242 грн. 32 коп., та судовий збір в розмірі 3 219 грн. 00 коп.

Відповідно до інформаційної довідки №337702846 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта сформованої 03.07.2023 року, державним виконавцем була винесена постанова про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.40-47).

Разом з тим, відповідно до листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 31.05.2023 року вказано, що 26.03.2015 року керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. (а.с.5).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на даний час скаржник будь-якого невиконаного зобов`язання перед кредитором не має, що підтверджується листом АО «Правекс Банк» від 09.08.2022 року про те, що станом на 08.08.2022 року зобов`язання за кредитним договором № 776-008/07Р від 22.10.2007 року ОСОБА_3 , поручителем якої був ОСОБА_1 , перед АО «Правекс Банк» виконані в повному обсязі. (а.с.4).

Виконавчою службою не оспорюється факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачу.

З метою зняття накладеного на нерухоме майно арешту скаржник ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє адвокат Хоменко М.П. звернувся до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із заявою про зняття арешту з нерухомого майна від 31.05.2023 року, однак отримав відповідь від 31.05.2023 року про те, що виконавче провадження № НОМЕР_4 знищено за закінченням терміну зберігання, а підстави для задоволення заяви відсутні.(а.с.5,6)

Так, за змістом п.9.10. Порядку роботи з документами в органах державної влади служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

Таким чином судом встановлено, що виконавче провадження № НОМЕР_4 було завершено 26.03.2015 у зв`язку з прийняттям постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Однак, виконавчою службою не було здійснено відповідних дій із зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві. Слід зазначити, що дійсно, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу - 26.03.2015) не містило обов`язку виконавця скасовувати арешт з майна боржника.

Також судом встановлено, що приватним виконавцем 15.08.2022 року Кошарським О.В. в рамках виконавчого провадження по стягненню солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Правекс-банк» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та знято всі арешти, накладені приватним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 звертався 31.05.2023 року до органу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна, однак згідно наданої відповіді, в цьому йому було відмовлено, а тому скаржник вважає таку бездіяльність протиправною та такою, що прямо порушує його права.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд враховує, що згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

За таких обставин та враховуючи погашення боржником боргу, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника (з 2014 року) та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку про бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна скаржника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.

Викладені мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 (провадження №61-3814св22).

За змістом ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності ОСОБА_1 , внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки скаржник в інший спосіб, крім звернення до суду зі скаргою, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом зобов`язання державного виконавця скасувати такий арешт, оскільки вимоги скарги знайшли своє повне підтвердження в ході її розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Правекс Банк», ОСОБА_3 , задовольнити.

Зобов`язати Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20 січня 2014 року НОМЕР_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису про обтяження: 10169238 від 22.01.2014 14:33:45).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Верещінська