КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8001/2023 Доповідач: Савченко С.І.
У Х В А Л А

31 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Савченка С.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року у справі за позовом «SUNNY FINANCIAL PTE.LTD» до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року позовні вимоги «SUNNY FINANCIAL PTE.LTD» до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору та виселення задоволено частково. Виселено ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 2700 грн судового збору.

Положенням ч.1 ст.352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

17 березня 2023 року особою, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 направлено на офіційну електронну пошту Голосіївського районного суду м.Києва з накладенням ЕЦП апеляційну скаргу з пропуском тридцятиденного строку встановленого ч.1 ст.354 ЦПК України, однак у поданій апеляційній скарзі скаржник не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропуску.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався із ЄДРСР лише 01 березня 2023 року. Вважає, що вказаним рішенням вирішено питання про його права свободи, інтереси та обов`язки, отже, вважає, що тим самим має право на оскарження вказаного рішення. В описовій частині апеляційної скарги з посиланням на ч.2 ст.354 ЦПК України зазначає, що має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення який розпочався 01 березня 2023 року, проте, у прохальній частині апеляційної скарги не ставить питання про поновлення вказаного строку, окремо така заява (клопотання) також не подана.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише за заявленим клопотанням учасника справи про поновлення пропущеного процесуального строку, з посиланням на поважність причин його пропуску.

Відповідно до ч.3 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані не поважними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_1 необхідно подати до суду апеляційної інстанції клопотання (заяву) про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року із зазначенням поважних підстав для його поновлення.

Окрім того, апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги додано копію платіжного документу, а не його оригінал.

Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно інформаційного листа Державної судової адміністрації України від 10 листопада 2011 року №12-6621/11, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» №10 від 17 жовтня 2014 року документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Порядок сплати судового збору визначено ст.6 Закону України «Про судовий збір».

01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, яким з урахуванням змін, поміж іншого, вилучено норму щодо обов`язкової сплати судового збору виключно через установи банків або відділення зв`язку, що дозволяє платнику судового збору використовувати більш зручний для нього спосіб сплати судового збору, у тому числі - через онлайн-системи, банкомати для приймання платежів, Інтернет-банкінг тощо.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, скаржник не долучив до апеляційної скарги оригінал платіжного документу, що підтверджує сплату ним судового збору. При цьому, подана стороною роздруківка у формі квитанції без підпису уповноваженої посадової особи банку або відділення зв`язку, яка не скріплена печаткою установи банку та без відмітки про дату виконання платіжного доручення не може вважатися належним доказом сплати судового збору.

З метою забезпечення прав скаржника судом було здійснено перевірку інформації щодо сплати ним судового збору та його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» через систему документообігу суду і встановлено, що кошти по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року до спеціального фонду Державного бюджету України не зараховано.

За правилами ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.356 названого Кодексу, застосовуються положення ст.185 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення вказаних недоліків, а саме:звернутись до суду із заявою (клопотанням) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення, сплатити судовий збір та подати до суду апеляційної інстанції оригінал платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 3405 грн.

Керуючись ст.ст. 127,185, 356, 357, 358 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року залишити без руху та надати десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І. Савченко