ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2860/20

Провадження № 22-ц/4820/50/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника АТ «СЕНС БАНК» Панченка В. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року (суддя Вдовичинський А. В., повне судове рішення складено 29 липня 2022 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визнання іпотечного договору недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2020 року АТ «Альфа-Банк» (тепер - АТ «СЕНС БАНК»), звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначало, що 12.09.2006 між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 966/13РКМ13, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 16000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором із ОСОБА_3 і ОСОБА_1 12.09.2006 був укладений іпотечний договір, за умовами якого останні передали в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м. Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконав, станом на 18.02.2020 виникла заборгованість у розмірі 23266,41 доларів США, у тому числі: 9819,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 12493,24 долари США - заборгованість за процентами, 953,95 долари США - комісія. Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2015 у справі № 676/3990/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 966/13РКМ13 від 12.09.2006 у розмірі 283614,92 грн.

Тому позивач за первісним позовом просив звернути стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належну відповідачам, в рахунок погашення на користь банку заборгованості за кредитним договором № 966/13РКМ13 від 12.09.2006 станом на 21.11.2014 у розмірі 283614,92 грн шляхом продажу на прилюдних торгах згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

24 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання іпотечного договору недійсним. В обґрунтування вимог зазначала, що ОСОБА_4 не отримував у банку кредитні кошти, а тому кредитний договір є неукладеним. Оскільки іпотекою може бути забезпечено виконання дійсного зобов`язання, то іпотечний договір не відповідає вимогам закону та є недійсним в силу статей 203, 215 ЦК України.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.12.2020 зустрічний позов об`єднано в одне провадження із первісним позовом для спільного розгляду.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.07.2022 первісний позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 966/13РКМ13 від 12.09.2006 у розмірі 283614,92 грн на користь АТ «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про судовий збір.

Зупинено виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

У задоволенні зустрічного позову про визнання іпотечного договору недійсним відмовлено.

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційних скаргах просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. Посилаються на незаконність рішення суду. Вказують, що суд безпідставно не застосував наслідки спливу позовної давності при вирішенні первісного позову. Правова позиція, яка викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц, не підлягала застосуванню, оскільки правовідносини у справах є різними. Суд не взяв до уваги те, що відсутність підпису позичальника на заяві про видачу готівки свідчить про неукладення кредитного договору. Неукладення кредитного договору має наслідком недійсність іпотечного договору та договору про внесення змін до іпотечного договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 березня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника відповідачки за первісним позовом і позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримала. Представник банку їх не визнав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що 12.09.2006 між АТ «Укрсоцбанк і ОСОБА_4 був укладений договір кредиту № 966/13РКМ13, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 16000 доларів США зі сплатою 12,8% річних за користування кредитними коштами на строк до 11 вересня 2013 року.

Між банком і ОСОБА_4 також були укладені додаткова угода від 30.10.2006; додатковий договір № 1 від 21.10.2008, додаткова угода № 2 від 04.12.2009.

Відповідно до додаткової угоди від 30.10.2006, сторони домовилися викласти п. 1.1, 2.4, 2.4.1 договору кредиту в наступній редакції:

«1.1. Кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 16000 доларів США зі сплатою 12,8% річних, погашення кредиту здійснюється частинами у валюті кредиту в сумі не менш ніж 190 доларів США та 11.09.2013 в сумі 230 доларів США на позичковий рахунок № НОМЕР_1 , щомісячно до 5 числа включно місяця, починаючи з грудня 2006 року, окрім місяця, в якому позичальником було отримано кредит, та місяця, на який приходиться остаточна дата погашення кредиту.

У разі, якщо термін погашення кредиту припадає на встановлений для банків неробочий день (в тому числі робочий день без клієнтів), він переноситься на найближчий за ним робочий день.

2.4. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) щомісячно в останній робочий день місяця. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

2.4.1. Сплата відсотків за користування кредитом у валюті кредиту на рахунок № НОМЕР_1 , щомісячно до 5 числа включно місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти».

Згідно з додатковим договором № 1 від 21.10.2008 сторони домовилися внести зміни до договору кредиту, доповнивши статтю 2 договору п. 2.1.2 такого змісту: «позичальник сплачує кредитору комісії за ведення кредитної справи позичальника».

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 04.12.2009 сторони прийшли до взаємної згоди внести зміни до пункту 1.1. статті 1 договору кредиту, виклавши його в наступній редакції:

«1.1. Кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 16000 доларів США, зі сплатою 12,8 % річних з порядком повернення відповідно до нижченаведеного:

- не пізніше 05 числа, кожного місяця, починаючи з жовтня 2006 року по травень 2009 року в сумі 190 доларів США;

- не пізніше 05 числа, кожного місяця, починаючи з червня 2009 року по листопад 2009 року сплата основного боргу в сумі 0 доларів США;

- не пізніше 05 числа, кожного місяця, починаючи з грудня 2009 року по листопад 2010 року сплата основного боргу в сумі 20 доларів США;

- не пізніше 05 числа, кожного місяця, починаючи з грудня 2010 року по серпень 2015 року в сумі 169,82 доларів США та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 11 серпня 2015 року в сумі 170,08 доларів США на умовах визначених цим договором.

При цьому, у разі, якщо день повернення кредиту припадає на неробочий день кредитора, то день повернення кредиту вважається попередній робочий день кредитора».

Також викладено у новій редакції статтю 6 договору кредиту щодо порядку врегулювання спорів.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_3 та ОСОБА_1 12.09.2006 був укладений іпотечний договір, за умовами якого останні передали в іпотеку банку двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 45,7 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м.

Договором про зміну іпотечного договору від 04.12.2009 сторони змінили кінцевий термін погашення кредиту на 11 серпня 2015 року.

Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_4 не виконав.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2015 у справі № 676/3990/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 966/13РКМ13 від 12.09.2006 у розмірі 283614,92 грн.

24.02.2020 банк направив боржнику та майновим поручителям вимогу про усунення порушень - сплати заборгованості у 30-денний строк та повідомив про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи первісний позов суд виходив з факту невиконання зобов`язань за договорами, що призвело до виникнення заборгованості за договором кредиту.

З висновком суду про задоволення первісного позову колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

На підставі частини 1 і 4 статті 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 4.1. іпотечного договору, укладеного між сторонами, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_4 кредитні зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість, яка була стягнута з нього за рішенням суду. Рішення суду не виконано.

Отже, первісний позов є підставним.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 1 статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

У статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Тлумачення статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями іпотекодавця, внаслідок яких він визнає існування саме іпотеки. Тому переривання перебігу позовної давності за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за іншим обов`язком, у тому числі забезпечувальним.

Отже, вчиненням позичальником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу за основним зобов`язанням, не переривається позовна давність за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вимога про стягнення боргу за основним зобов`язанням і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є різними вимогами (основною та додатковою), застосування до додаткових вимог наслідків переривання перебігу позовної давності за основною вимогою законом не передбачено.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі № 201/15310/16, який апеляційний суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.

У справі установлено, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки банк пред`явив 06 червня 2020 року зі спливом позовної давності, оскільки, пред`явивши позов до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 21.11.2014 року у справі № 676/3990/15-ц (рішення суду від 21.07.2015), в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язання. Тому право на позов про звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у позивача у 2015 році.

Відповідачі заявили про застосування позовної давності у суді першої інстанції. У матеріалах справи відсутні відомості про переривання перебігу позовної давності по спірному забезпечувальному зобов`язанню. Про поважність причин пропуску позовної давності банк не заявляв.

З урахуванням наведеного заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про наявність правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. У первісному позові необхідно відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Помилковим є застосування судом першої інстанції висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц, оскільки правовідносини у справах є різними.

Відмову у зустрічному позові суд мотивував безпідставністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

В силу статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Договір кредиту та договір іпотеки підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

З огляду на викладене рішення суду у частині вирішення первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду потрібно залишити без змін.

На підставі частини 1 і 13 статті 141 ЦПК України та з урахуванням того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 були звільнені від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, судовий збір у сумі 12762,67 грн підлягає стягненню з АТ «СЕНС БАНК» на користь держави.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2022 року у частині вирішення первісного позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

В позові Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (місцезнаходження вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ІК ) на користь держави судовий збір у сумі 12762,67 грн (дванадцять тисяч сімсот шістдесят дві грн 67 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 травня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта