УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2023 року

м. Черкаси

справа № 705/4379/22

провадження № 22-ц/821/1008/23

категорія:301030300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Ярошенко Б.М.

учасники справи:

особа, яка подала апеляційну скаргу: керівник Уманської окружної прокуратури Панченко Володимир в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Черкаській області

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу керівника Уманської окружної прокуратури Панченко Володимира в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2021 року він - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане нерухоме майно належить на праві приватної власності відповідачу на підставі договору дарування житлового будинку від 28 жовтня 1996 року та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.

20 травня 2021 року між ним та ОСОБА_2 був укладений цивільно-правовий правочин (домашня угода) з приводу купівлі житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Між собою вони домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, він сплатив їй повну вартість будинку в сумі 8500 доларів США. На підтвердження правочину ОСОБА_2 видала йому розписку та взяла на себе зобов`язання нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу до 15.01.2022 року. Нотаріально договір купівлі-продажу між ними не складався і угода ніде не реєструвалась.

28.09.2022 року він звернувся з письмовою вимогою до відповідачки щодо її прибуття у зручний для сторін час до нотаріуса за для укладення договору купівлі продажу належного ОСОБА_3 вищезазначеного майна, однак, станом на день подачі позову до суду, письмової відповіді від останньої не надійшло, на телефонні дзвінки не відповідає та уникає зустрічей. Такі дії відповідачки порушують його права у зв`язку з чим він не має можливості переоформити право власності на житловий будинок та земельну ділянку на своє ім`я.

Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,29 га, що розташована на території с. Дмитрушки Дмитрушківської сільської ради народних депутатів Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого підсобного господарства, державний акт серії ЧР-15-12-113, укладений 20.05.2021 року між ним та ОСОБА_2 виконаним та дійсним та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок та земельну ділянку.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,29 га, що розташована на території с. Дмитрушки Дмитрушківської сільської ради народних депутатів Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого підсобного господарства, державний акт серії ЧР-15-12-113, укладений 20.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконаним та дійсним.

Визнано за ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,29 га, що розташована на території с. Дмитрушки Дмитрушківської сільської ради народних депутатів Уманського району Черкаської області, надана для ведення особистого підсобного господарства, державний акт серії ЧР-15-12-113.

Не погодившись з рішенням суду керівник Уманської окружної прокуратури Панченко Володимир в інтересах Головного управління ДПС у Черкаській області, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, стягнути з позивача на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати - судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1631,90грн.

В якості основного доводу скаржник зазначає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ч.1 ст. 657 ЦК України). Однак, суд 1 інстанції всупереч нормам ЦК України помилково дійшов до висновку про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, написавши розписку, яку прирівняв до договору купівлі-продажу. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (аналогічною є правова позиція, викладена у Постановах ВСУ від 06.09.2017 року у справі за №754/2339/16-ц та від 19.09.2020 у справі №623/2589/17-ц). Однак, всупереч даній нормі, судом 1 інстанції не перевірено факт безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення вказаного правочину.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційне провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ч. 1ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до Договору дарування жилого будинку від 28.10.1996р. ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 26.12.1988 р. видано, в тому числі, на ім`я ОСОБА_2 (а.с.1-15).

Згідно Державного акту на право приватної власності наземлю серії ЧР-15-12-113 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,29 га, що розташована на території с. Дмитрушки Дмитрушківської сільської Ради народних депутатів (а.с.16).

20.05.2021 р. ОСОБА_2 написала Розписку у якій зазначила, що отримала грошові кошти в сумі 8500 доларів США від ОСОБА_1 за продаж належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій розміщений житловий будинок. Зобов`язується оформити договір купівлі-продажу належного їй вищезазначеного майна в строк до 15.01.2022 р. та переоформити право власності на це майно на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17).

28.09.2022 р. ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_2 письмову Вимогу про переоформлення права власності на житловий будинок та земельну ділянку, однак, станом на день розгляду справи в суді, майно переоформлене не було (а.с.18).

Судом встановлено, що позивач не уклав своєчасно договір купівлі-продажу у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки був впевнений, що відповідач виконає свої зобов`язання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але фактично між позивачем та відповідачем по справі відбувся договір купівлі-продажу вище вказаного майна, так як позивач ОСОБА_1 сплатив обумовлену вартість майна, про що свідчить розписка, позивач прийняв майно, почав ним користуватися і розпоряджатися як власник.

Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в своїй постановах від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 та від 15 вересня 2022 у праві № 454/529/19 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до частини 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор в інтересах держави вказує на те, що оскаржуваним рішенням було порушено інтереси держави, адже у разі дотримання сторонами у справі належної процедури оформлення переходу права власності та посвідчення такого договору нотаріусом сплачуються платежі, які оподатковуються в порядку, передбаченому Податковим кодексом України. Ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу приводить до ненадходження до бюджету податків та зборів, що прямо зачіпає економічні інтереси держави. Отже, за результатами прийняття оскаржуваного рішення державний бюджет недоотримав відповідні податки та мито, які б мали бути сплачені у разі нотаріального посвідчення такого договору, що безсумнівно завдає шкоди інтересам держави.

Отже, скаржник зазначає, що рішення позбавило державу відповідних надходжень до бюджету.

Приватно - правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин.

Стаття 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, у разі використання приватно - правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків відповідного державного органу, покликаного захищати інтереси держави у відповідних відносинах(див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається(частина друга статті 220 ЦК України).

Проявом розумності є те, що законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору.

Позов про визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України є способом захисту цивільних прав та інтересів учасників приватних відносин.

Нотаріальне посвідчення договору не вимагається в силу прямої вказівки в ч.2 ст. 220 ЦК України. Законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору.

Цивільний суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в справі відсутні обставини, які б свідчили, що приватно - правовий інструментарій (позов про визнання договору дійсним) використовується учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню, тобто не для захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що оскільки рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави в особі Головного управління ДПС у Черкаській області, прокуратура в інтересах не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України мають право апеляційного оскарження у даній справі.

Відтак апеляційне провадження підлягає закриттю.

Доводи скаржника, що судовим рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси держави в особі державного органу, який він представляє, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно п. 3 ч. 1ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу (ч.2ст.362 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 352, 362, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Уманської окружної прокуратури Панченко Володимира в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, - закрити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 02 серпня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко