ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/160/22
Провадження №2/477/256/23
10 квітня 2023 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Саукової А.А.,
при секретарі - Герасимової Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа універсальна товарно-сировинна біржа «Епсілон» про визнання дійсним договору-купівлі продажу нерухомого майна та визнання права власності на земельну ділянку,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1 № 43 від 30 серпня 2001 року, укладеного на універсальній товарно-сировинній біржі « Епсілон » та право власності на земельну ділянку площею 0,04 га за тією ж адресою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30 серпня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через універсальну товарно-сировинну біржу «Епсілон», укладено договір купівлі-продажу садового будинку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 13.09.2001 року за номером 309. Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі істотні його умови та виконали в повному обсязі всі зобов`язання одна перед одною за ним, зокрема, відповідач передав житловий будинок з будівлями у власність позивачу та технічну документацію на нього, а позивач сплатила вартість вказаного нерухомого майна, прийняв його у власність.
В подальшому позивачу стало відомо, що вказаний договір є недійсним, оскільки його не посвідчено нотаріусом, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом і просить його задовольнити, оскільки сторони виконали усі умови угоди. Крім того, вирішивши приватизувати земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок, позивачу стало відомо, що ця земельна ділянка вже приватизована попереднім власником, у зв`язку з чим посилаючись на ст. ст. 120, 125 ЗК України, просила визнати право власності на земельну ділянку площею 0,04 га.
В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача - адвоката Колесник Ю. В. надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик особи у судове засідання, через сайт «Судова влада України», причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала.
Третя особа в судове засідання не з`явилися, про та час судового засідання повідомлена належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України.
Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до письмового договору купівлі-продажу за № 43, укладеного 30 серпня 2001 року, через універсальну товарно-сировинну біржу «Епсілон» продавець - ОСОБА_2 продала, а покупець - ОСОБА_1 придбала садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований у Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомим майном за № 43 від 30.08.2001 року.
13 вересня 2001 року ОСОБА_1 зареєструвала даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 31, про що свідчить реєстраційний напис на договорі.
Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 30 серпня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняв від продавця домоволодіння, сплатив обумовлену суму коштів, а продавець передав його у власність позивачу.
Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди.
Однак, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно частини 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Згідно положень ст. 30 Земельного кодексу України № 2196-XII від 13 березня 1992 року, (чинних на момент укладення угоди) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу (якою визначено, що розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен перевищувати 0,1 гектара), і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.
Підпунктом ґ) пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2007 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 2 від 19.03.2010) визначено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ), до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.
Аналогічні положення закріплені у ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до яких, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню.
Також, суд зазначає, що при виникненні у позивача права власності на садовий будинок право попереднього власника на земельну ділянку припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами, а отже і вимога позивача про визнання права власності на земельну ділянку також підлягає задоволенню.
Керуючись статями 258-259, 263-265ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа універсальна товарно-сировинна біржа «Епсілон» про визнання дійсним договору-купівлі продажу нерухомого майна та визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати дійсним договір № 43 купівлі-продажу садового будинку, що знаходиться в селі Галицинове Жовтневого району Миколаївської області СВТ «Океан» № 429 (чотириста двадцять дев`ять), укладений 30 серпня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на універсальній товарно-сировинній біржі «Епсілон».
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку, площею 0,04 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення садівництва.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя А.А. Саукова