Справа № 355/416/22
Провадження № 2/355/116/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Сулика Р. А.

представника відповідача адвоката Блохіної О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Березанської міської ради Київської області, третя особа Ярешківський старостинський округ Броварського району Київської області про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років померла її тітка ОСОБА_3 , яка мешкала у с. Ярешки Ярешківського старостинського округу Березанської міської ради Київської області.

Вона є єдиною рідною племінницею померлої, і вказаний факт встановлений рішенням Баришівського районного суду від 25. 08. 2021 року.

У встановлений законом термін вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 , але від нотаріуса дізналася про те, що померла заповідала усе своє майно ОСОБА_2 .

Заповіт було складено 06 листопада 2017 року і посвідчено секретарем виконавчого комітету Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області Бідюк В. В.

Вважає, що вказаний заповіт є недійсним, оскільки на момент його складання та посвідчення ОСОБА_3 не мала повний обсяг дієздатності внаслідок того, що мала захворювання, які заважали у повній мірі розуміти значення своїх дій, керувати ними, її волевиявлення не було вільним.

ОСОБА_3 хворіла на цукровий діабет, постійно вживала пігулки, мала слабке здоров`я.

Крім того, заповіт підписаний не тіткою, а іншою особою.

ОСОБА_2 не є близькою особою померлої, а є її однофамільцем, ніколи тітку не доглядав, не допомагав їй по господарству, впливав на її психіку, не купував їй пігулки, маніпулював її діями у своїх інтересах, вимагав скласти на нього заповіт.

Вказаний заповіт складений і посвідчений під впливом насильства з боку відповідача.

Крім того, з тексту заповіту не вбачається, що він був підписаний саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .

Окрім того, вважає, що спірний заповіт посвідчений не вповноваженою на вчинення даної нотаріальної дії особою з тих підстав, що повноваження секретаря Ярешківської сільської ради Бідюк В. В. закінчилися за чотири роки до складання і посвідчення заповіту, і не були поновлені.

Таким чином просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 06 листопада 2017 року, на ім`я ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 225, ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України.

В судовому засіданні підтримала свої вимоги і пояснила, що відповідач ОСОБА_2 насправді є родичем померлої, це її племінник, але він не доглядав тітку, тривалий час мешкав у м. Києві, займався своїми справами. Коли переїхав у с. Ярешки він маніпулював ОСОБА_3 , забрав у неї телефон, виганяв з будинку, не пускав її відвідати тітку, вона навіть не знала, що та померла.

Підтримує свої вимоги щодо визнання заповіту недійсним, оскільки тітка не розуміла значення свої дій внаслідок своєї хвороби.

Відповідач надав відзив на позов, у якому вказав, що ОСОБА_3 - це його двоюрідна тітка, яка проживала одна у с. Ярешки. У серпні 2015 року він переїхав у с. Ярешки, і на прохання ОСОБА_3 допомагав їй по господарству, надавав посильну допомогу у всіх питаннях, пов`язаних з побутом, здійснив її поховання. Незадовго до своєї смерті вона йому повідомила, що склала на нього заповіт.

Він ніколи не впливав на тітку для отримання спадщини, посилання позивачки на це є неправдивми та бездоказовим.

В судових засіданнях позов не визнавав, пояснив, що у ОСОБА_3 були погані відносини з ОСОБА_1 , тітка казала, що боїться її, вони часто сварилися, і з 2016 року він почав доглядати за ОСОБА_3 , допомагати їй по господарству. У 2017 році тітка була у нормальному стані, могла ще сама себе обслуговувати, тому вважає, що під час складання заповіту вона розуміла значення своїх дій.

За півроку до смерті вона була лежача, він сказав ОСОБА_1 , що тітка була в лікарні, але та її не відвідувала взагалі. Тітка вживала пігулки, але вони не впливали на її здатність розуміти значення своїх дій.

Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача - Березанської міської ради Броварського району Київської області до суду не з`явився, надав заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності.

Представник 3-ї особи Ярешківського старостинського округу- за посвідченням староста Т. Г. Дика в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала і пояснила, що як староста знає про те, що на момент складання 06 листопада 2017 року заповіту ОСОБА_3 секретар Ярешківської сільської ради Бідюк В. В. мала необхідний об`єм повноважень для посвідчення вказаного заповіту, про що свідчать рішення сесії виконавчого комітету Ярешківської сільської ради, починаючи з 1996 року по 2022 рік.

Зокрема, рішенням першої сесії сільської ради сьомого скликання від 11. 11. 2015 року по Ярешківській сільській раді Бідюк Валентну Василівну обрано секретарем Ярешківської сільської ради з наданням їй повноважень секретаря виконавчого комітету строком на 5 років, тобто на час посвідчення спірного заповіту вона мала повноваження на ці дії.

Крім того, вказала, що вона була сусідкою ОСОБА_3 і бачила, що ОСОБА_1 приходила до тітки, коли та була здорова. А коли їй була потрібна допомога, то їй завжди допомагав ОСОБА_2 , який доглянув ОСОБА_3 до смерті, здійснив її поховання.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ярешки Баришівського району Київської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з копії заповіту, 06 листопада 2017 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якому усе своє майно, де б воно не було, з чого б не складалося і все те, на що вона на момент смерті буде мати право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області Бідюк В. В., реєстр № 62.

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що до нотаріуса 16. 12. 2020 року звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 .

Після того, як їй було повідомлено про наявність заповіту на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним.

При цьому послалася на декілька обставин, які на її думку, підтверджують недійсність заповіту, а саме - на ч. 1 ст. 225 ЦК України, який передбачає недійсність правочину, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними.

Крім того, зазначила, що частиною першою ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Частина 2 цієї ж статті передбачає, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі.

Частина перша ст. 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 цього ж Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про порушення своїх прав як спадкоємиці після смерті тітки ОСОБА_3 , в обгрунтування своїх вимог вказала на порушення, які були здійснені у момент посвідчення заповіту, а саме - ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними внаслідок захворювання на цукровий діабет і вживання ліків, а секретар Ярешківської сільської ради Баришівського району Київської області Бідюк В. В. на той час не мала повноважень на посвідчення цього заповіту.

Частини 3 і 4 ст. 12 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 81 цього ж Кодексу встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частини 5 і 6 цієї статті передбачають, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як встановлено судом при поданні позову на та впродовж розгляду справи позивачка не скористалася своїм правом на надання доказу на підтвердження недійсності заповітом внаслідок того, що заповідач ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій і керувала ними, ОСОБА_1 не заявила клопотання про призначення психіатричної експертизи для визнання цієї обставини, адже необхідність проведення такої експертизи прямо передбачена вимогами закону - п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, який передбачає, що призначення судом експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у с справі необхідно встановити психічний стан особи.

Ніяких доказів стану здоров`я ОСОБА_3 на день складання заповіту не надала взагалі, клопотань про витребування певних доказів не заявляла.

Крім того, докази про відсутність повноважень секретаря Ярешківської сільської ради Бідюк В. В. на день посвідчення заповіту спростовуються копією рішення першої сесії сільської ради сьомого скликання від 11. 11. 2015 року по Ярешківській сільській раді, яким ОСОБА_4 обрано секретарем Ярешківської сільської ради з наданням їй повноважень секретаря виконавчого комітету строком, а згідно п. 1 ст. 50 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» - строком на 5 років.

Частина 1 ст. 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд зважає на те, що суд може перевіряти обставини справи на факт порушення права особи, яка звернулася за судовим захистом, а в даному випадку - підставу недійсності правочину лише за однією правовою підставою, якої буде достатньо для визначення наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, чи відмови у його задоволенні, але ж позивачка обгрутовує свої вимоги як мінімум двома підставами, які є різними за своєю правовою природою.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позов не доведений, не обгрунтований, не підтверджений належними і допустимими доказами, він задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 203,215,216 ЦК України, ст. ст. 2,4,12,13,77,81,105,258-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 25. 07. 2023 року.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко