Справа №642/1436/23
Провадження № 2/642/397/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Проценко Л.Г.

за участю секретаря - Карташова М.С.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом і заповітом, -

ВСТАНОВИВ :

24.03.2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 як сином та матір`ю, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом та заповітом на 139/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 по праву власності зареєстрований за ОСОБА_10 - 366/2000 частин на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_14 - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_9 - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_15 - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_4 - 841/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_16 - 29/200 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 07.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. в р.№3664; за ОСОБА_3 - 16/100 частин вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О. в р.№1271 (№7). Усі зазначені співвласники вищевказаного житлового будинку, окрім ОСОБА_16 , є родичами позивачки по лінії батька ОСОБА_4 .

В житловому будинку по АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 рішенням Ленінського районного суду м.Харкові від 06.02.1968 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 про реальний виділ домоволодіння та земельної ділянки було проведено виділ у житловому будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_17 , яка була власником 29/200 частин вказаного житловому будинку, було виділено приміщення площею 13.1 кв.м, 9.4 кв.м та 11,5 кв.м, а також виділена у користування земельна ділянка площею 229 кв.м; інші приміщення житлового будинку були виділені членам родини позивачки. У подальшому право власності на вказані 29/200 частин житлового будинку перейшло до співвласника ОСОБА_16 на підставі договору дарування від 07.05.2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_20 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 були її мати ОСОБА_10 , чоловік ОСОБА_21 та дочка ОСОБА_22 . Мати спадкодавця ОСОБА_10 прийняла спадщину після смерті своєї дочки шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але спадкові права після смерті своєї дочки на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі не оформила. Інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_11 не прийняли, бо не мешкали разом з нею та не подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Чоловік спадкодавця ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 була його мати ОСОБА_10 , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, його особисті речі перейшли до ОСОБА_10 у користування. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_9 не було. ОСОБА_10 спадщину після смерті ОСОБА_9 на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі також не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 366/2000 частин вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 61/2000 частини, яка була прийнята ОСОБА_10 після смерті дочки ОСОБА_14 , та 61/2000 частини, яка була прийнята ОСОБА_10 після смерті сина ОСОБА_9 , усього 488/2000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_10 залишила заповіт, посвідчений 17.12.1996 року держаним нотаріусом Другої ХДНК Алтуніною Л.А., яким належну їй частину житлового будинку по АДРЕСА_1 заповідала своєму синові ОСОБА_4 . ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 488/2000 частин будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав разом зі спадкодавцем на час її смерті, був зареєстрований у зазначеному вище житловому будинку, що підтверджується копією будинкової книги. ОСОБА_4 спадщину після смерті матері ОСОБА_10 на 488/2000 частин зазначеного вище житлового будинку за час свого життя в нотаріальній конторі не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 841/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 488/2000 частин, які були прийняті ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_10 , усього 1329/2000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_4 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкали разом зі спадкодавцем у житловому будинку, були зареєстровані в ньому. Кожен зі спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , а саме дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_4 , мали право на 1329/4000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 (1329/2000 /2).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_23 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_12 були її чоловік та діти, які спадщину не прийняли. Спадщина після смерті ОСОБА_12 була прийнята її рідним племінником ОСОБА_4 , який прийняв спадщину у вигляді 61/2000 частин житлового будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, бо рідний брат спадкодавця ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ще до смерті своєї сестри. Діти та чоловік ОСОБА_24 , які є відповідачами по вказаній справі, спадщину після смерті ОСОБА_12 не прийняли.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 16/100 частин вказаного житлового будинку, які належали спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.07.2003 року, а також 1329/4000 частин, які були прийняті ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_4 , та 61/2000 частини, яка була прийнята ОСОБА_4 після смерті тітки ОСОБА_15 . За час свого життя 17 січня 2019 року ОСОБА_4 залишив заповіт, яким належну йому частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 заповідав своїй дочці ОСОБА_25 , позивачці по справі. ОСОБА_3 , прийняла спадщину після смерті батька шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, у зв`язку з чим була зареєстрована спадкова справа №5/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64940546 від 28.05.2021 року. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, бо мати спадкодавця ОСОБА_13 відмовилася від своєї частки на користь позивачки.

Позивачка оформила у нотаріуса право на 16/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та грошовий вклад, які залишилися після смерті батька. При цьому право на 1329/4000 та 61/2000 частину (усього 1451/4000 частин) житлового будинку за вказаною вище адресою після смерті батька ОСОБА_3 оформити не може, бо її родичі не оформляли своїх прав у нотаріуса, частково не підтверджені у повному обсязі необхідними документами родинні зв`язки між ними.

Позивачка зверталася до приватного нотаріуса ХМНО Смірнової Є.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1451/4000 частин будинку по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 та інших родичів, але нотаріусом було відмовлено у видачі їй свідоцтво про право на спадщину на частину вказаного вище житлового будинку після смерті батька у зв`язку з тим, що не підтверджені у повному обсязі родинні відносини між її батьком ОСОБА_4 та іншими спадкодавцями, а також факт прийняття спадщини усіма спадкоємцями.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла баба позивачки ОСОБА_13 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1329/4000 частин вищевказаного житлового будинку, які були прийняті ОСОБА_13 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та не оформлені нею за час життя.

03.06.2021 року ОСОБА_13 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Смірновою Є.С., яким усе своє майно, в тому числі належну їй частку на житловий будинок по АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Позивачка прийняла спадщину після смерті бабусі шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, у зв`язку з чим Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа №522П/2022.

Окрім того, позивачка зверталася до Другої ХМДНК з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на 1329/4000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_13 , але їй 22.02.2023 року нотаріусом Другої ХМДНК було відмовлено по причині не оформлення права її дідусем ОСОБА_4 на частину вказаного житлового будинку після смерті своєї матері ОСОБА_10 та інших родичів, а також не підтвердження у повному обсязі родинних відносини між родичами.

Також у позивачки відсутній увесь обсяг документів на підтвердження родинних відносин між ОСОБА_9 та матір`ю ОСОБА_10 , бо не збереглося свідоцтво про народження ОСОБА_9 , у зв`язку з чим у позові також міститься вимога про встановлення факту родинних відносин, який підтверджується наданими разом з позовом письмовими доказами, а також поясненнями свідків.

У зв`язку з зазначеними обставинами та відмовою нотаріусів в оформленні належних їй спадкових прав, позивачка звертається до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 139/200 (1451/4000 +1329/4000) частин зазначеного вище житлового будинку в порядку спадкування за законом та заповітом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до суду надані заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, і які просили вказану цивільну справу розглядати у їх відсутність. (а.с.129, 139-151).

Судом задоволеноклопотанняпредставника позивача ОСОБА_1 про допит свідків та долучення письмових доказів і ухвалою суду від 10.05.2023 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_23 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 10.02.1966 року. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_12 були її чоловік та діти, відповідачі по вказаній справі, які спадщину після смерті ОСОБА_12 не прийняли, на частину спірного житлового будинку не претендують. На час своєї смерті ОСОБА_12 мешкала в Америці, на частину нерухомого майна, яке залишилося в Україні, також ніколи не претендувала. Не заперечувала того факту, що спадщина після смерті ОСОБА_12 була прийнята її рідним племінником ОСОБА_4 , та визнає позовні вимоги ОСОБА_3 . Також зазначила, що будь яких самовільних прибудов, перепланувань у частинах на які претендує позивач не проводилось.

Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 підтвердили у судовому засіданні факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як сином та матір`ю, та зазначили, що надавали допомогу по догляду за ОСОБА_13 , бабусею позивачки, від якої їм відомо, що ОСОБА_10 , яка була свекрухою ОСОБА_13 , мала чотирьох дітей: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_13 та, відповідно, рідним братом ОСОБА_32 . ОСОБА_4 мав сина ОСОБА_31 , який є батьком позивачки ОСОБА_33 . Усі вказані родичі позивачки мешкали в будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_13 на час її навідування мешкала постійно разом зі своїм сином ОСОБА_4 у вказаному житловому будинку. Також в зазначеному житловому будинку зустрічали позивачку ОСОБА_3 та її брата ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторонни користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст.76, ч.ч.1,2,3 ст.77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.ч.1,5,6 ст.81,ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №323593276 від 21.02.2023 року вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 по праву власності зареєстрований наступним чином: за ОСОБА_10 - 366/2000 частин на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_14 - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_9 - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_15 - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_4 - 841/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за ОСОБА_16 - 29/200 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 07.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. за р.№3664; за ОСОБА_3 - 16/100 частин вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О. за р.№1271 (№7)(а.с.12-15). Також факт належності вказаним особам вищезазначеного житлового будинку підтверджується копіями свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння б/н від 10.02.1966 року, виданих на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №123/2 від 24.08.1965 року, на ім`я ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , а також копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року на ім`я ОСОБА_3 , виданого приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О., зареєстровано в реєстрі за №1271 (№7) (а.с.18-26,30).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_20 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.11.1996 року (а.с.32). Після смерті ОСОБА_11 відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 були її мати ОСОБА_10 , чоловік ОСОБА_21 та дочка ОСОБА_22 , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 17.06.1950 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.05.1958 року (а.с.54,60). Мати спадкодавця ОСОБА_10 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_11 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, речі спадкодавця перейшли у користування ОСОБА_10 . Інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_11 не прийняли. Чоловік спадкодавця ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.12.2006 року (а.с.40). ОСОБА_10 спадщину після смерті своєї дочки на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 17.10.2000 року (а.с.33), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 була його мати ОСОБА_10 , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, особисті речі ОСОБА_9 перейшли до ОСОБА_10 у користування. Інформація про інших спадкоємців після смерті ОСОБА_9 відсутня. ОСОБА_10 спадщину після смерті ОСОБА_9 на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі також не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 10.02.2003 року (а.с.34). Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина у вигляді 366/2000 частин вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 61/2000 частини, яка була прийнята ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_14 , та 61/2000 частини, яка була прийнята ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_9 , усього 488/2000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_10 залишила заповіт, посвідчений 17.12.1996 року держаним нотаріусом Другої ХДНК Алтуніною Л.А. за р.№1-6892, яким належну їй частину житлового будинку по АДРЕСА_1 заповідала своєму синові ОСОБА_4 (а.с.42). ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 488/2000 частин будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав разом зі спадкодавцем на час її смерті, був зареєстрований у зазначеному вище житловому будинку, що вбачається з копії будинкової книги на житловий будинок по АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 (а.с.88-116). ОСОБА_4 спадщину після смерті матері ОСОБА_10 на 488/2000 частин зазначеного вище житлового будинку за час свого життя в нотаріальній конторі не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 04.02.2008 року (а.с.35), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 841/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 488/2000 частин, які були прийняті ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_10 , усього 1329/2000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_4 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкали разом зі спадкодавцем у житловому будинку, були зареєстровані в ньому, що підтверджується копією будинкової книги на вищевказаний житловий будинок. Кожен зі спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , а саме дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_4 , мали право на 1329/4000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 (1329/2000 /2).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_23 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.11.2017 року (а.с.36-38), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_12 були її чоловік та діти, які спадщину не прийняли, бо на час її смерті мешкали у штаті Орегон США, заяви про прийняття спадщини не подавали. Спадщина після смерті ОСОБА_12 була прийнята її рідним племінником ОСОБА_4 , який прийняв спадщину у вигляді 61/2000 частин житлового будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, бо рідний брат спадкодавця ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ще до смерті своєї сестри ОСОБА_12 . На час розгляду справи в суді діти та чоловік ОСОБА_34 продовжують мешкати в США, що підтверджується наданими ними заявами до суду та є відповідачами по вказаній справі (а.с.139-174).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 13.05.2021 року (а.с.39). Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 16/100 частин вказаного житлового будинку, які належали спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І. за р.№7517 (а.с.28), а також 1329/4000 частин, які були прийняті ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_4 , та 61/2000 частини, яка була прийнята ОСОБА_4 після смерті тітки ОСОБА_15 . ОСОБА_4 17 січня 2019 року залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саврасовою І.О. за р.№13, яким належну йому частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль заповідав своїй дочці ОСОБА_25 , позивачці по справі (а.с.43).

ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батька шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, у зв`язку з чим була зареєстрована спадкова справа №5/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64940546 від 28.05.2021 року (а.с.136).

Мати спадкодавця ОСОБА_13 відмовилася від своєї частки на користь позивачки, про що зазначено у відповіді приватного нотаріуса ХМНО Смірнової Є.С. №26/02-14 від 19.08.2022 року (а.с.85-86).

Позивачка оформила належне їй право на 16/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та грошовий вклад, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року та за законом від 19.10.2022 року, виданими приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О. (а.с.30-31).

Згідно відповіді приватного нотаріуса ХМНО Смірнової Є.С. №26/02-14 від 19.08.2022 року нотаріус не має можливості видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1451/4000 частин будинку по АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 та інших родичів ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що не підтверджені у повному обсязі родинні відносини між батьком позивачки ОСОБА_4 та іншими спадкодавцями, а також факт прийняття спадщини усіма спадкоємцями (а.с.85-86).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_13 , баба позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 від 02.06.2022 року (а.с.41). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1329/4000 частин вищевказаного житлового будинку, які були прийняті ОСОБА_13 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та не оформлені нею за час життя.

03.06.2021 року ОСОБА_13 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Смірновою Є.С., яким усе своє майно заповідала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.44).

ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_13 шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, у зв`язку з чим Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа №522П/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70888801 від 13.12.2022 року (а.с.46).

Згідно з відповіддю Другої ХМДНК від 22.02.2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1329/4000 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_13 по причині не оформлення належних йому прав ОСОБА_4 на частину вказаного житлового будинку після смерті своєї матері ОСОБА_10 та інших родичів, а також не підтвердження у повному обсязі родинних відносини між родичами позивачки (а.с.87).

Факт родинних відносин між ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його матір`ю ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією будинкової книги, спільними прізвищами та по батькові померлого з іншими родичами, поясненнями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , допитаних у судовому засіданні які підтвердили факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як сином та матір`ю. В поданій до суду заяві відповідач ОСОБА_4 також підтвердив, що ОСОБА_9 є сином ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.129).

Відповідно до копії технічного паспорту від 29.07.2021 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №323593276 від 21.02.2023 року житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 872 кв.м; до його складу входить житловий будинок літ. А-1 загальною площею 178,6 кв.м, житловою площею 87,9 кв.м, з надвірними будівлями. Без урахування приміщень, на які відсутні дозвільні документи, загальна площа житлового будинку літ.А-1 складає 145,0 кв.м, житлова -73,9 кв.м. (а.с.69, 12-14).

З наданих позивачкою листів Верховного суду України від 06.02.2001 року, Харківського обласного суду від 20.09.2000 року, ухвали місцевого суду Ленінського району м.Харкова від 20.08.2001 року вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 рішенням Ленінського районного суду м.Харкові від 06.02.1968 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 про реальний виділ домоволодіння та земельної ділянки було проведено виділ; ОСОБА_17 , яка була власником 29/200 частин вказаного житловому будинку, було виділено приміщення площею 13,1 кв.м, 9,4 кв.м та 11,5 кв.м, а також виділена у користування земельна ділянка площею 229 кв.м., інші приміщення житлового будинку були виділені членам родини позивачки. У подальшому право власності на вищевказані 29/200 частин житлового будинку перейшло до співвласника ОСОБА_16 на підставі договору дарування від 07.05.2001 року (а.с.66-68).

У частині житлового будинку, на яку претендує позивачка, будь-які приміщення, на які відсутні дозвільні документи, відсутні.

Відповідно до технічного паспорту ФОП ОСОБА_35 від 29.07.2021 року спадкодавці займали наступні приміщення у житловому будинку літ.А-1 з прибудовами: приміщення I, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, а також надвірні будівлі: сарай літ.К, льохи літ.Г та З, гараж літ.И, навіс літ.П.

Співвласник ОСОБА_16 займає приміщення у житловому будинку літ.А-1 з прибудовами: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, а також надвірні будівлі: сарай літ.Е, льох літ.В, гараж літ.Р.(а.с.69-72).

Цивільним кодексом України врегульовано порядок здійснення права на спадкування.

На підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення.

Виходячи з положень частин 1 та 2 ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як зазначено у ст. 527 ЦК України (в ред. 1963 р.), спадкоємцями можуть бути особи, які знаходилися живими у моменту смерті спадкодавця, також діти померлого, зачаті за його життя і народжені після його смерті.

Частиною 1 ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) передбачено, що право на спадкування за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (у тому числі і всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі)- померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття-спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців від дня відкриття спадщини фактично вступив до управління або володіння спадковим майном або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Спадкове майно у вигляді частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла їх мати ОСОБА_10 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкала постійно у зазначеному житловому будинку, була зареєстрована у ньому, деякі речі спадкодавців перейшли у користування ОСОБА_10 .

Після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину у вигляді 488/2000 частин житлового будинку прийняв її син ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав разом зі спадкодавцем на час її смерті, був зареєстрований у зазначеному вище житловому будинку.

Правовідносини, які виникли у зв`язку зі смертюОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , врегульовані ЦК України в редакції 2003 року (далі ЦК).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Тлумачення вказаної норми свідчить, що спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні.

Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця.

Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 року у справі № 398/1796/20.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , були його дружина ОСОБА_13 та син ОСОБА_4 , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкали разом зі спадкодавцем у житловому будинку, були зареєстровані в ньому.

Після смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщина у вигляді 61/2000 частин житлового будинку була прийнята її рідним племінником ОСОБА_4 , який прийняв спадщину у шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, бо мешкав постійно у зазначеному житловому будинку, був зареєстрований у ньому.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , прийняла ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін.

Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд вважає, що вимога про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 як сином та матір`ю підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та встановлення зазначеного факту необхідно позивачці для вирішення питання щодо оформлення своїх спадкових прав.

За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає доведеним обставини, які мають значення, наявність підстав, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідачів суми сплаченого судового збору передбаченого ст.141 ЦПК України, суд такі витрати не стягує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1233-1235, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України 2003 року, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом і заповітом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин та вважати, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ), право власності в порядку спадкування за законом та заповітом на 139/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (житловий будинок літ.А-1 загальною площею 145,0 кв.м, житловою площею 73,9 кв.м,), після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено: 23 червня 2023 року

Сторони:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 ,

Відповідачі:

ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_6 ,

ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_7 ,

ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_8 .

Суддя Л.Г. Проценко