17.04.2023 Справа № 469/390/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.

представника позивача органу опіки та піклування та третьої особи Служби у справах дітей Березанської селищної ради Гонта Л.М.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Вороненко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Березанської селищної ради Миколаївської області в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог Служба у справах дітей Березанської селищної ради Миколаївської області та ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав та передачу дітей органу опіки та піклування, -

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування Березанської селищної ради Миколаївської області 17 травня 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, у подальшому уточненому, у якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; передати малолітніх дітей органу опіки та піклування Березанської селищної ради Миколаївської області для вирішення питання щодо їх подальшого влаштування; стягнути з відповідача на утримання дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 аліменти у розмірі частки від усього його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь установи (органу), що здійснюватиме піклування над дітьми.

На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_1 систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не переймається їх підготовкою до самостійного життя; родина перебуває на обліку у Службі у справах дітей, як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах з 22 січня 2015 року; в 2018 році діти дев`ять місців знаходилися в КЗ "Миколаївський центр соціально психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради. Діти залишаються батьками без нагляду, на сторонніх людей; батьки вживають алкогольні напої, вчиняють насилля над дітьми, ведуть аморальний спосіб життя на очах у дітей. З 08 липня 2020 року діти знаходяться КЗ "Миколаївський центр соціально психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, за цей час відповідач лише один раз телефонував дітям. 09 листопада 2020 року та 19 січня 2021 року здійснено виїзд за місцем проживання відповідача та встановлено, що він не займається вирішенням питання повернення дітей в родину, не працює, на обліку в Березанському центрі зайнятості населення не знаходиться, за борги в будинку відключено електропостачання та водопостачання, відсутні запаси продуктів харчування та запаси палива, підсобного господарства не має. З відповідачем неодноразово проводилися бесіди, але це не дало позитивного результату, відповідач схильний до вживання алкоголю, веде аморальний спосіб життя. Неодноразово відповідач запрошувався на засідання виконавчого комітету Ташинської сільської ради з питання виконання батьківських обов`язків, проте кожне із запрошень відповідачем проігноровано.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі у частині вимог про позбавлення батьківських прав та передачу дітей органу опіки та піклування; у відкритті провадження за вимогами про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей відмовлено у зв"язку з наявністю судового рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей; до участі у справі залучено ОСОБА_5 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування та третьої особи Служби у справах дітей Березанської селищної ради Гонта Л.М. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Вороненко Т.М. позовні вимоги не визнала, посилаючись на недоведеність викладених у позові обставин щодо умисного невиконання відповідачем батьківських обов"язків.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснив, що діти проживають із матір`ю ОСОБА_5 ; на утримання дітей він сплачує аліменти та надає кошти дітям на усі їх потреби, а також забезпечує умови їх проживання - побудував у будинку пічку, забезпечив дровами; діти проводять вільний час у нього вдома, він спілкується з ними з приводу навчання, бере участь у їх лікуванні за потреби; алкогольні напої на даний час майже не вживає.

З матеріалів справи встановлено та сторонами не оспорюється, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.32-34), які на час розгляду справи проживають з матір"ю, ОСОБА_5 , у с.Ташине Миколаївського району Миколаївської області; відповідач протягом останніх п"яти років з дітьми та їх матір"ю не проживає.

З доповідних соціального працівника вбачається, що родина ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 2010 року перебуває в полі зору Ташинської сільської ради, оскільки батьки зловживають алкогольними напоями; родина проживала за рахунок виплати дитячих коштів та періодичних підробіткив батька. Батьки постійно ухилялися від виконання ними батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей; діти залишалися самі в будинку, без нагляду дорослих та неодноразово діти були помічені без супровіду дорослих за межами населеного пункту. Родину неодноразово запрошували на засідання виконкому Ташинської сільської ради. Відповідач неодноразово запрошувався до служби у справах дітей, але жодного разу не з`явився. Через неналежний догляд за дітьми в 2017 році та у липні 2020 року дітей було влаштовано до притулку (а.с.4-6).

З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 19 січня 2021 року та 09 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки, не займається вирішенням питання повернення дітей в родину, не працює, не створив умови для повернення дітей в родину, не пролікувався від алкогольної залежності (а.с.7, 8).

Згідно з характеристикою Ташинської сільської ради від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе посередньо, має неконфліктний характер, поступливий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, громадський порядок не порушував, скарг та зауважень від односельців на його поведінку не надходило, але вживає алкогольні напої, офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває (а.с.15).

З довідки Ташинської сільської ради від 28 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 не створив належні умови для повернення малолітніх дітей в родину, продовжує вести аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями (а.с.16).

09 лютого 2021 року та 09 березня 2021 року органом опіки та піклування Березанської селищної ради складено висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.19, 20).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що родина ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають 4 неповнолітніх дітей. У 2018 році ОСОБА_1 пішов від ОСОБА_5 , оскільки вона зловживала алкогольними напоями, він не пив. Троє старших дітей було влаштовано у притулок, а ОСОБА_4 віддали ОСОБА_1 , який створив нормальні умови проживання для дитини, зауважень до нього не було. Старші діти рік знаходилися у притулку, потім сільська рада прийняла рішення про повернення дітей ОСОБА_1 , але йому було важко з чотирма дітьми, він не справлявся з їх вихованням, діти бродяжничали, тому їх знову помістили до притулку. На даний час йому допомогли зібрати документи до Центру зайнятості населення. Свідки вважають, що на даний час не треба позбавляти ОСОБА_1 батьківських прав, він співпрацює зі службою у справах дітей.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх рішеннях; зокрема, у постанові від 15 квітня 2021 у справі № 243/13192/19-ц суд зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Суд при наданні правової оцінки висновку органу опіки та піклування Березанської райдержадміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та доданих до позовної заяви документів, складених у процесі виконання органом опіки та піклування своїх повноважень, вважає, що вказаний висновок зроблений на підставі поведінки відповідача до 2021 року, отже не враховані всі обставини та докази щодо зміни поведінки відповідача.

Оскільки при розгляді справи встановлено, що відповідач змінив свою поведінку, проявляє інтерес до життя дітей, спілкується з ними, виявляє турботу, вчиняє дії щодо забезпечення їх навчання, належних умов проживання, вживає заходів до своєї соціалізації, так як працює за наймом, зібрав документи для реєстрації у центрі зайнятості для пошуку постійної роботи, що підтверджено як поясненнями відповідача, так і показаннями свідків, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, так як таке рішення відповідає якнайкращим інтересам дітей та збереженню їх зв`язків з сім`єю, у тому числі з батьком.

На підставі викладенього, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: