Справа № 697/1398/22
Провадження № 2/697/69/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання - Васянович Ю.В.,

представник позивача - адвоката Бовшика М.Ю.,

представник відповідача - адвоката Єфремової І.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якого діє адвокат Бовшик Микола Юрійович (далі також - Бовшик М.Ю. , представник позивача), звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (далі також - АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», Банк, відповідач) про захист прав споживачів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.09.2019 між сторонами укладено Договір про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, пунктом 2.1 розділу 2 якого передбачено, що він складається із заяви про надання споживчого кредиту, умов надання споживчих кредитів та додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до договору позивач отримав кредит на споживчі потреби в сумі 300000,00 грн., шляхом безготівкового перерахування на банківський рахунок, зі строком повернення кредитних коштів до 19.09.2022, сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% річних та сплатою щомісячної комісії в розмірі 2,19% від суми наданого кредиту.

Вважає, що умови договору, визначені пунктом 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 колонкою 7.2 Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 та пунктом 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів (в редакції від 16.07.2021), в частині встановлення обов`язку ОСОБА_1 сплачувати щомісячну комісію у розмірі 2,19% в місяць від суми нарахованого кредиту є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому просить визнати їх недійсними, повернути безпідставно отримані кошти, застосувавши наслідки недійсності правочину та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, з часу його укладення.

З огляду на виписки по Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 вбачається, що позивачем сплачено грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 536605,00 грн., що в свою чергу підтверджується дублікатами квитанцій на суму 506605,00 грн., а також платежами від 26.02.2020, 11.03.2020 на суму 30000,00 грн. здійснених банком в частині повернення коштів, сплачених за договором страхування.

З огляду на виписки по Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 вбачається, що відповідачем списано з рахунку позивача грошові кошти в сумі 52,50 грн. в рахунок сплати відсотків по договору.

З огляду на виписки по Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 вбачається, що відповідачем списано з рахунку позивача грошові кошти в сумі 236579,38 грн. в рахунок сплати комісійної винагороди банку по договору, що водночас є ціною даного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2019 між сторонами укладено Договір про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, пунктом 2.1 розділу 2 якого передбачено, що він складається із заяви про надання споживчого кредиту, умов надання споживчих кредитів та додатку № 1 до цього договору.

В пункті 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 встановлено розмір щомісячної комісії - 2,19% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору. При цьому, не містять будь-яких відомостей про послуги, за надання яких визначено сплату комісії ні умови договору, ні пункт 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів.

Разом з тим, необхідність внесення плати за додаткові та супутні послуги (розрахунково-касове обслуговування) передбачена у додатку № 1 до Договору про споживчий кредит (з ануїтентними платежами) «Таблиця обчислення Орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (Позичальника) та Орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» колонка 7.2 якого визначено щомісячну комісію в сумі 6570,00 грн. за розрахунково-касове обслуговування.

Таким чином, встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,19% від суми кредиту, що складає 6570,00 грн. щомісячно, відповідач не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови є несправедливими.

При цьому, згідно з додатком №1 до Договору про споживчий кредит (з ануїтентними платежами) «Таблиця обчислення Орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (Позичальника) та Орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (243090,00 грн.) більш ніж у 5205 разів перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом (46,70 грн.) та є практично співмірним з сумою кредиту, отриманого ОСОБА_1 для власних потреб (300000,00 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

Водночас, відповідно до пункту 1.11 та пункту 3 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 визначено, що Умови надання споживчих кредитів є публічною пропозицією (офертою) та розміщені на Офіційному сайті Банку www.bisbank.ua.

Однак на сайті відповідача відсутня будь-яка інформація актуальна станом на 19.09.2019, зокрема відсутня інформація про Банківський продукт «Готівка для своїх (Рефінансування Сімейний)» визначений Паспортом споживчого кредиту та Додатком №1 до Паспорту споживчого кредиту.

З огляду на Пам`ятку клієнта вбачається, що банком визначено канали погашення кредиту, кожен з яких передбачає розмір комісії, не визначеної Договірними зобов`язаннями, зокрема зазначено, що розмір комісії за погашення кредиту через каси відділення відповідача - відсутній, що в свою чергу нівелює сплату комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування.

Між іншим, з огляду на копії дублікатів квитанцій вбачається, що позивач здійснював погашення кредиту відповідно до вимог пункту 3 Пам`ятки клієнта, сплачуючи окремо комісію іншому банку.

Встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,19% від суми кредиту, що складає 6570,00 грн. щомісячно, відповідач не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови договору, визначені пунктом 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, колонкою 7.2 Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 - є несправедливими.

При цьому, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена вказана комісія.

Вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсними з моменту укладення пункту 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, колонку 7.2 Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 та пункт 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів, в частині встановлення обов`язку ОСОБА_1 сплачувати щомісячну комісію у розмірі 2,19% в місяць від суми нарахованого кредиту є підставними та підлягають до задоволення.

Водночас, з огляду на платіжні квитанції та виписку до Договору вбачається, що позивачем на момент звернення до суду фактично повернуто кредитні кошти та відсотки за кредитом в розмірі 300000,00 грн. та 46,70 грн. відповідно, що свідчить про виконання зобов`язань позивача за договором.

За наведених обставин, кошти в сумі 236579,38 грн. списані відповідачем з рахунку позивача в рахунок сплати комісійної винагороди банку по договору підлягають поверненню.

Крім цього, оскільки на виконання вказаних умов договору, які є недійсними з моменту їх укладення, позивачем сплачено відповідні платежі, наявні підстави для задоволення позовної вимоги в частині покладення на відповідача обов`язку здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, з часу його укладення.

Виходячи з вищевикладеного, позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладення пункт 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, колонку 7.2 Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 та пункт 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів, в частині встановлення обов`язку ОСОБА_1 сплачувати щомісячну комісію у розмірі 2,19% в місяць від суми нарахованого кредиту; стягнути з АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» на користь ОСОБА_1 зайво сплачені кошти у сумі 236579,38 грн., що були сплачені та зараховані банком на виконання недійсного пункту 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, колонки 7.2 Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 та пункту 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів, в частині встановлення обов`язку ОСОБА_1 сплачувати щомісячну комісію у розмірі 2,19% в місяць від суми нарахованого кредиту; зобов`язати АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, з часу його укладення; стягнути з АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.; судові витрати передбачені за розгляд справи судом покласти на АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ».

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12.10.2022 (т.1 а.с.117).

12.10.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про захист прав споживачів у якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви в повному обсязі та відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. або зменшити такі витрати. Пояснили, що Договір про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, але не виключно, статтям 12-14.

19.09.2019 між ОСОБА_1 , як позичальником, та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту № PL/22/1703, який є невід`ємною частиною Договору комплексного обслуговування, укладеного між банком та позичальником на умовах Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб у банку та Умов надання споживчих кредитів, які є невід`ємною частиною зазначених Правил та розміщені на сайті Банку https://www.bisbank.com.ua/.

Згідно з п.п. 1.1 - 1.7 Кредитного договору, відповідач надав позивачу грошові кошти на споживчі потреби у розмірі 300000,00 грн. на строк з 19.09.2019 по 19.09.2022 зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитом, а позивач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно кредитним договором, що не оспорюється позивачем.

Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору, сторони встановили, що розмір щомісячної комісії становить 2,19 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п. 1.12. Кредитного договору, сторони погодили, що реальна річна процентна ставка становить 53,16 % річних, максимальна реальна річна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Керуючись вимогами ЗУ «Про споживче кредитування», сторони встановили, що відповідно до п. 1.13. Кредитного договору, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 543136,70 грн. Обчислення реальної річної процентної ставки, зазначеної в п. 1.12. договору, та загальної вартості кредиту, зазначеної в п. 1.13. договору, базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що цей договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а банк та позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору.

Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору, підписанням заяви позичальник підтверджує, що перед укладанням договору банк безоплатно надав йому інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття ним обгрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, у вигляді паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до Умов надання споживчих кредитів, паспорт споживчого кредиту - документ у письмовій формі, який надається позичальнику до укладення договору, а після укладення договору, а після укладення договору стає його невід`ємною частиною та містить інформацію, надання якої передбачене ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Підписаний сторонами Кредитний договір свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, погодилися з його умовами в повному обсязі.

Про погодження позивачем умов Кредитного договору свідчить особисте підписання ним паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Реффінансування Сімейний)», таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де в пункті 7.2. передбачено, що щомісячний розмір розрахунково-касового обслуговування становить 6570 грн. (тобто 2.19 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору), погашення суми кредиту - 8107,50 грн., а загальна сума платежу за розрахунковий період - 14680,00 грн. (Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, Додатку 1 до паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Реффінансування Сімейний)» таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де чітко передбачені та прописані усі платежі, порядок їх сплати та погоджені (підписані) позивачем.

Відповідно до п. 3.2. Умов надання споживчих кредитів, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячну комісію банку на щомісячній основі протягом строку користування споживчим кредитом та в розмірі, зазначеному в договорі та графіку платежів, якщо інше не передбачено договором та умовами.

Пунктом 1.1. Умов передбачено, що щомісячна комісія - комісійна винагорода банку за обслуговування споживчого кредиту, наданого позичальнику, та яка зазначається в тарифах.

Крім того, на підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування позивач поставив свій підпис під Розділом 7 Кредитного договору «Інші важливі правові аспекти», тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданого згідно обраних умов кредитування. Позивач підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позивача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі не виконання зобов`язань.

Таким чином, безспірним є те, що позивач обізнаний про всі умови Кредитного договору та прийняв їх як справедливі та прийнятні для себе, про що, окрім іншого, свідчить те, що Кредитний договір укладено 19.09.2019, позивач жодного разу не звертався до відповідача із заявами щодо роз`яснення умов Кредитного договору, а з позовом про захист прав споживачів звернувся лише у вересні 2022 року.

Позивач, підписанням Кредитного договору та всіх його додатків до нього, висловив своє волевиявлення та підтвердив своє погодження з усіма його умовами, як прийнятними для позивача.

Про прийняття позивачем усіх умов Кредитного договору свідчить також те, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» та не відмовився від його умов.

Позивач, станом на 03.10.2022 виконав умови Кредитного договору (за виключенням сплати щомісячної комісії за обслуговування споживчого кредиту в розмірі 6569,86 грн.), що також свідчить про погодження з умовами Кредитного договору.

Про прийняття умов Кредитного договору, як справедливих, прийнятних для позивача та вільне його волевиявлення свідчить те, що за даними Національного банку України станом на 01.09.2019 в Україні зареєстровано 76 діючих банків, а тому у позивача існувала можливість обрати серед запропонованих 76 діючими банками України будь-які умови споживчого кредитування, проте позивач уклав кредитний договір саме з відповідачем.

По-друге, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам позовної заяви твердження позивача про те, що встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,19 % від суми кредиту, що складає 6570,00 грн. щомісячно, відповідач не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов1язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови є несправедливими.

Право банку встановлювати щомісячну комісію за обслуговування споживчого кредиту без надання визначення поняття обслуговування споживчого кредиту передбачено статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за дані послуги.

Обслуговування споживчого кредиту, за яке відповідачем встановлено щомісячну комісію є самостійною банківською послугою.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач не здійснював обслуговування споживчого кредиту. Позивач не довів, що банк не здійснював обслуговування споживчого кредиту, переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку.

Відповідно до п. 3.2. Умов надання споживчих кредитів (Умови є невід`ємною частиною кредитного договору), позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячну комісію банку на щомісячній основі протягом строку користування споживчим кредитом та в розмірі, зазначеному в договорі та графіку платежів, якщо інше не передбачено договором та умовами.

Пунктом 1.1 Умов передбачено, що щомісячна комісія - комісійна винагорода банку за обслуговування споживчого кредиту, наданого позичальнику, та яка зазначається в тарифах.

У паспорті споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Реффінансування Сімейний)» Розділ 4 (є невід`ємною частиною Кредитного договору), «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» чітко прописано: комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку за продуктом (щомісячно від суми кредиту) - 2,19 %.

Відповідно до п. 5.4.11 Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб у АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» (в новій редакції діють з 05.07.2019) Клієнт своєчасно зобов`язується: своєчасно сплачувати послуги банку (комісії чи інші платежі відповідно до діючих тарифів), у строки та розміри, визначені ДКО, у т.ч. Тарифами. Із цією метою клієнт зобов`язується відвідувати офіційний сайт банку, установи банку, перевіряти поштову та/або електронну кореспонденцію, SMS-повідомлення. У випадку недотримання клієнтом цього обов`язку, клієнт не може посилатися на свою необізнаність зі змінами правил, у тому числі умов банківських продуктів та/або тарифів, оприлюднених банком, як на підставу для звільнення від грошових та не грошових зобов`язань перед банком.

Зазначені умови правил не змінювалися з 2019 року.

Всі редакції правил розміщені на офіційному сайті банку та саме на позичальника покладається обов`язок слідувати за змінами (хоча відносно позивача не відбувалося жодних змін щодо розміру щомісячної комісії).

Пункт 1.9. Кредитного договору не відповідає жодній із ознак, передбачених ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості умов Кредитного договору а тому відсутні законодавчо визначені підстави стверджувати про несправедливість п. 1.9. Кредитного договору, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Для того, щоб умови договору вважалися несправедливими, не достатньо встановити лише істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків, важливо довести, що такий дисбаланс завдав шкоду позивачу.

Позивачем не доведено, що укладання Кредитного договору відбувалося на шкоду позивачу.

Позивач погодився з умовами Кредитного договору, виконав його (заборгованість становить лише 6569,89 грн.), не відмовився від Кредитного договору, що свідчить про те, що укладання Кредитного договору не завдало жодної шкоди позивачу, що підтверджується виписками по особовому рахунку.

Позивачем не доведено, що на стадії укладання Кредитного договору, позивач не погоджувався з умовами Кредитного договору, пропонував відповідачу внести зміни до типової форми Кредитного договору або пропонував свої умови щодо визначення загальної вартості кредиту. Між іншим, саме позивач отримав від відповідача суму кредиту та зобов`язався повернути кредит на погоджених сторонами Кредитного договору умовах. Відповідач зі свого боку не змінив жодної умови Кредитного договору та не вимагав від позивача виконання того, що не обумовлено Кредитним договором.

У паспорті споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (Реффінансування Сімейний)» у розділі 7 передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».

Відносно позивача банк діяв добросовісно та справедливо, не порушував зі свого боку жодної умови Кредитного договору, а тому доводи позивача щодо несправедливості умов Кредитного договору є безпідставними, недобросовісними та законодавчо необгрунтованими.

Про справедливість та законність встановлення щомісячної комісії в розмірі 2,19 % від суми кредиту, що складає 6570,00 грн. щомісячно та про недоведеність порушення прав позивача також свідчить те, що позивач не мав жодних заперечень та не визнавав недійсною умовою Кредитного договору про встановлення загальної вартості кредиту в розмірі 543136,70 грн. та орієнтовної реальної річної процентної ставки в розмірі 53,16 % річних, а виконання умов кредитного договору та сплата тіла кредиту, процентів та щомісячної комісії, свідчать про те, що для позивача є прийнятною, справедливою, такою, що відповідає волевиявленню позивача та не порушує жодних його прав та законних інтересів загальна вартість кредиту в розмірі 543136,70 грн.

Щомісячна комісія є складовою загальної вартості кредиту та впливає на правильність розрахунку кредитної заборгованості.

Позивач не оспорює загальну вартість кредиту та справедливість визначення загальної вартості кредиту, що свідчить про те, що загальну вартість кредиту позивач вважає справедливою, законною та обгрунтованою.

Діючим законодавством передбачено право банку визначати розмір щомісячної комісії за обслуговування споживчого кредиту, при цьому не визначено граничні межі розміру такої щомісячної комісії, прив`язки до співвідношення з процентною ставкою за користування кредитом або інші обмеження.

По-третє, погодившись з умовами Кредитного договору, позивач сплатив відповідачу, зокрема щомісячну комісію за обслуговування споживчого кредиту на виконання 1.9. Кредитного договору, що підтверджується виписками по особовому рахунку IBAN/Рах.№ НОМЕР_1 .

Позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів укладанням Кредитного договору на умовах, які позивач просить визнати недійсним.

Не підлягають застосуванню у даній справі висновки, зроблені Верховним Судом у Постанові від 07.04.2021 у справі № 766/8096/20, оскільки зазначені справи не є «аналогічними».

Банк не стягував, а позивач не сплачував одночасно і комісію за обслуговування споживчого кредиту і за розрахунково-касове обслуговування.

Комісія, що передбачена п. 1.9. Кредитного договору сплачена позивачем та є комісією за обслуговування споживчого кредиту та передбачена також в паспорті споживчого кредиту.

Також вважають, що заявлене клопотання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, позивач не надавав жодного беззаперечного та допустимого доказу понесених витрат на правову допомогу саме у справі № 697/1398/22 щодо укладеного договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703, не зазначив, з чого саме складаються витрати, які відносяться до предмету розгляду справи № 697/1398/22 та за що саме їх сплачено.

Детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11.09.2022 не може вважатися належним та допустимим доказом понесених ОСОБА_1 витрат саме у справі № 697/1398/22, оскільки ані з детального опису робіт виконаних адвокатом від 11.09.2022, ані з Акту прийому-передачі виконаних робіт до договору № 154 від 09.09.2022 від 11.09.2022 не вбачається, що правова допомога стосується саме предмета спору у справі № 697/1398/22.

До позовної заяви не додано опису наданої (отриманої) правової допомоги саме щодо предмета спору у справі № 697/1398/22.

Саме по собі визначення сторони розміру правової допомоги, не є безумовною підставою для його стягнення з відповідачів у справі.

Окрім того, що зазначений у позові розмір правової допомоги не підтверджено належним та допустимим доказом, заявлена сума не співмірна складності справи, що розглядається.

В обгрунтування заперечення щодо заявленої суми витрат на правову допомогу та клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, представник відповідача просить звернути увагу суду на те, що по своїй суті позовна заява про захист прав споживачів складається з опису фактичних обставин справи та посилань на норми діючого законодавства, що свідчить про незначний час, необхідний для підготування позовної заяви, а відсутність посилань на поглиблений аналіз юридичної літератури, правовий аналіз доказів, тощо, свідчить про нескладність виконаних робіт.

Висновки, зроблені у постановах Верховного Суду, на які йде посилання у позовній заяві про захист прав споживачів, не стосується предмету спору у справі, що розглядається, оскільки правовідносини у зазначених справах не є подібними, а тому не можуть прийматися судом до уваги, оскільки у вказаних справах Верховного Суду предметом спору не виступало визнання недійсним умови кредитного договору про встановлення комісії за обслуговування споживчого кредиту за Кредитним договором, умови якого на час розгляду справи були виконані позивачем.

Вважають, що відсутні законодавчо визначені підстави для стягнення з АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. у зв`язку з нескладністю справи, що розглядається та необгрунтованістю заявлених вимог (т.1 а.с.133-146).

28.10.2022 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бовшика М.Ю. надійшла відповідь на відзив в якій пояснив, що у відзиві відповідач загалом акцентує увагу на те, що позивач підписав кредитний договір, не відмовився від нього та сплачував кошти згідно умов договору, що виключає спір та порушення.

Вважає, що з метою об`єктивного вирішення спору, слід звернути увагу на наступні фактичні обставини.

В п. 1.9. розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 вказано, позичальником сплачується щомісячна комісія в розмірі 2,19 % від суми кредиту.

В розділі 4 паспорта споживчого кредиту вказано, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку за продуктом складає 2,19 % щомісячно від суми кредиту.

В таблиці обчислення споживчого кредиту в розділі «Платежі за інші додаткові та супутні послуги» (додаток до договору № 1) вказано, що за розрахунково-касове обслуговування щомісячно необхідно сплачувати 6570,00 грн. Звертає увагу, що розділи «комісія за надання кредиту», «комісійний збір», «інша плата за послуги кредитного посередника» - відсутні. Також в даній таблиці відсутній так званих «щомісячної комісії» та «комісійної винагороди». Тобто сам банк в додатку № 1 не визначив обов`язку сплачувати дані комісії. В свою чергу в договорі та паспорті споживчого кредиту відсутні вказівки на необхідність сплати розрахунково-касового обслуговування. В сукупності описані три «послуги» створюють в загальному їх незрозумілість, ставлять споживача в невигідне становище аніж в банку, який діє недобросовісно.

Інші тотожні чи схожі поняття «комісійного збору» в ЗУ «Про споживче кредитування» - відсутні.

Як зазначив сам відповідач, згідно п. 1.1 Умов надання споживчих кредитів, щомісячна комісія це комісійна винагорода банка за обслуговування споживчого кредиту. Тобто, по суті це комісія за обслуговування кредиту.

Зі змісту норми статті Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Зазначає, що відповідач у відзиві вказував, що пункт 1.9. кредитного договору не відповідає жодній із ознак, передбачених вищевказаної статті. Однак, у вказаній статті фігурує прислівник «зокрема», що вказує на невичерпність переліку несправедливих умов договору.

Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитом будь-яких зборів, комісій, платежів та інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідають змісту кредитних відносин.

Надання грошових коштів за укладеним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку банку. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання послуг з розрахунково-касового обслуговування не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Таким чином, умови кредитного договору, а саме п.1 (б) розділу «Умови споживчого кредиту» та додаток №1 до угоди про надання кредиту № 501149872 (графік платежів) є несправедливими, тому відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що за період з 04.06.2019 по 04.03.2021 позивачем було внесено на рахунок відповідача на погашення комісії за розрахунково-касове обслуговування грошові кошти в сумі 27433,77 грн., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.59), що більш ніж у чотири рази перевищує суму сплачених позивачем відсотків за користування кредитом 6687,25 грн.

Вважають, що встановлення у п. 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, колонку 7.2 Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 та пункт 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів комісії за обслуговування кредиту, яка за своєю суттю не може вважатися самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником, слід визнати несправедливою умовою для позичальника, оскільки такі положення укладеної між сторонами угоди призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, що суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 216 ЦК України, яка передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, слід застосувати наслідки визнання недійсними пункт 1.9 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, колонку 7.2 Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019, пункт 3.2 розділу 3 Умов надання споживчих кредитів та графу додатку № 1 до Паспорту споживчого кредиту щодо розрахунково-касового обслуговування кредиту шляхом стягнення з відповідача зайво сплачених позивачем коштів.

Викладені відповідачем у відзиві правові позиції Верховного Суду містять відмінні від даної справи обставини, а тому не можуть бути застосовані до даних правовідносин, що в свою чергу виключає доречність їх коментувати. Інші доводи відповідача не спростовують фактичних обставин справи, зокрема порушення ним справедливих умов договору, стандартів споживчого кредитування та встановлених вимог ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Наведені у запереченні відповідача щодо суми витрат на правову допомогу вказівки на недоведеність таких витрат до даної справи та їх необгрунтований розмір не заслуговують на увагу, оскільки додані до позовної заяви докази понесення позивачем витрат на правову допомогу повністю відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України.

Просить задовольнити позовні вимоги, зазначені в позовній заяві (т.1 а.с.212-217).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2023 (т.1 а.с.237).

11.07.2023 до суду надішли письмові пояснення представника відповідача АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» адвоката Єфремової І.В. в яких пояснила, що 21.06.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 463/2891/21 зробив правовий висновок про те, що «Верховний Суд, з огляду на вказані положення законодавства України, чинного на час укладення договору кредиту між сторонами, вважає законним право кредитора (відповідача) встановлювати, зокрема, комісію за розрахунково-касовае обслуговування, яка включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Наведена у паспорті споживчого кредитування комісія за розрахунково-касове обслуговування (розмір, база розрахунку) відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема оспорюваним пункт 1.9 розділу 1 договору кредиту, колонці 7.2 додатку № 1 до договору кредиту та пункту 3.2 розділу 3 умов надання споживчих кредитів, та згідно із Законом України № 1734-VIII відноситься до платежів, передбачених договором про споживчий кредит.

В оспорюваних пункті кредитного договору, колонці додатку № 1 до нього та пункті умов надання споживчих кредитів чітко зафіксовано сплату позивачем щомісячно комісії за ставкою 2,95% від суми кредиту (2 950,00 грн) та загальний її розмір за період кредитування - 109 150,00 грн.

Верховний Суд, перевіривши оспорювані умови кредитного договору щодо комісії за розрахунково-касове обслуговування, її розмір та розмір процентів за користування кредитом, які є складовими плати за користування кредитом, а також суму кредиту, не вбачає дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та не вважає спірні умови несправедливими.

Саме по собі перевищення розміру комісії над розміром процентів, які є складовими частинами плати за користування кредитом, не може беззаперечно свідчити про дисбаланс у договірних відносинах між позивачем як споживачем та банком без її порівняння із сумою кредиту (отриманими споживачем від банку коштами).

Як видно із умов (у тому числі оспорюваних) кредитного договору, загальна сукупна вартість плати за користування кредитом (109 165,61 грн) є близькою сумі кредиту (100 000,00 грн), тому відсутні підстави вважати, що у спірних правовідносинах наявний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. За таких обставин, відсутні підстави вважати спірні умови договору кредиту несправедливими.

Таким чином, із змісту оспорюваних позивачем умов кредитного договору не вбачається їх невідповідність вимогам законодавства, зокрема, несправедливість та дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін. Тому доводи позивача в цій частині ґрунтуються на припущеннях і спростовуються змістом договору, які позивач схвалила, погодила, засвідчивши це своїм підписом. Отже, підстави для визнання недійсними оспорюваних умов договору кредиту відсутні.».

Суть позову у справі № 463/2891/21, в якій Верховний Суд зробив правові висновки (подібні правовідносини) аналогічний справі, що розглядається: Позивач вважає, що умови договору, визначені пунктом 1.9 розділу 1 договору про надання споживчого кредиту № PL/12/2656, колонкою 7.2 додатку № 1 до цього договору та пунктом 3.2 розділу 3 умов надання споживчих кредитів, в частині встановлення обов`язку позивача сплачувати відповідачу щомісячну комісію у розмірі 2095% від суми кредиту (2950,00 грн.) є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про банки і банківську діяльність». Тому вона просить визнати їх недійсними та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за кредитним договором, з часу його укладення, зарахувавши уже сплачені кошти, що були спрямовані на оплату щомісячної комісії за обслуговування споживчого кредиту, в рахунок погашення боргу по сплаті кредиту за договором.

Просить суд врахувати висновки Верховного Суду, зроблені у постанові від 21.06.2023 у справі № 463/2891/21 при прийнятті рішення та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви в повному обсязі (т.2 а.с.16-18).

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу Укрїни (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом достовірно встановлено, що 19.09.2019 між ОСОБА_1 та АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» укладено договір про надання споживчого кредиту № PL/22/1703, відповідно до п.1 якого грошові кошти надаються на споживчі потреби у розмірі 300000,00 грн на строк з 19.09.2019 по 19.09.2022 включно, зі сплатою 0,01 % річних, яка нараховується починаючи з дня надання кредиту (списання з позичкового рахунку) до повного погашення заборгованості, тип процентної ставки - фіксована, щомісячна комісія 2,99% в місць від суми кредиту, зазначеного в п.1.1 цього договору, термін погашення процентів за користування кредитом та інших платежів - згідно графіку платежів відповідно до додатку №1 до договору, умови - умови надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною Правил та розміщені на офіційному сайті Банку www.bisbank.com.ua, реальна річна процентна ставка - 53,16 % річних, максимальна реальна річна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню та поверненню коштів за договором про надання споживчого кредиту, загальна вартість кредиту - 543136,70 грн. Обчислення реальної річної процентної ставки, зазначеної в п. 1.12. договору, та загальної вартості кредиту, зазначеної в п. 1.13 договору, базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що цей договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а банк і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, що не оспорюється позивачем (т.1 а.с.18-19).

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, підписанням заяви позичальник підтверджує, що перед укладанням договору банк безоплатно надав йому інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій банку з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, у вигляді Паспорта споживчого кредиту (т.1 а.с.19).

Як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де передбачено, що щомісячний розмір розрахунково-касового обслуговування становить 6570,00 грн., погашення суми кредиту - 8109,01 грн. (максимальне), а загальна сума платежу за розрахунковий період - 14680,00 грн. (т.1 а.с.20-21), та Паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (РеффінансуванняСімейний)», Додатку 1 до паспорту споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (РеффінансуванняСімейний)» таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), останні містять усі платежі та порядок їх сплати, а також підписані позивачем без будь-яких зауважень (т.1 а.с.22-23, 24-25).

Крім того, підписуючи Паспорт споживчого кредиту до банківського продукту «Готівка для своїх (РеффінансуванняСімейний)» позивач підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі не виконання зобов`язань за таким договором (т.1 а.с.23).

Підписаний сторонами Кредитний договір свідчить про те, що сторони погодилися з його умовами в повному обсязі.

Про погодження позивачем умов Кредитного договору свідчить особисте підписання ним Паспорту споживчого кредиту до Банківського продукту «Готівка для своїх (Рефінансування Сімейний)», Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де передбачено, що щомісячний розмір розрахунково-касового обслуговування становить 6 570,00 грн., погашення суми кредиту - 8109,01 грн., а загальна сума платежу за розрахунковий період - 14 680,00 грн. (Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит (з ануїтентними платежами) № PL/22/1703 від 19.09.2019, Додатку 1 до Паспорту споживчого кредиту до Банківського продукту «Готівка для своїх (Рефінансування Сімейний)» Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Позичальника) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (з графіком платежів), де чітко прописані усі платежі та порядок їх сплати.

Крім того, на підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування позивач поставив свій підпис під Розділом 7 Паспорту споживчого кредиту до Банківського продукту «Готівка для своїх (Реффінансування Сімейний)» «Інші важливі правові аспекти» (т.1 а.с.23), тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданого згідно обраних умов кредитування. Позивач підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб Позивача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі не виконання зобов`язань.

Таким чином, безспірним є те, що позивач обізнаний про всі умови Кредитного договору та прийняв їх як справедливі та прийнятні для нього, про що, окрім іншого, свідчить те, що Кредитний договір укладено 19.09.2019, а позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 12.09.2022, до того ж, позивач належним чином виконував умови Кредитного договору, сплачував усі передбачені платежі, не звертався до Банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування.

Законом, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері є Закон України «Про споживче кредитування» (надалі - ЗУ «Про споживче кредитування»).

Згідно з ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент укладання договору) інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо).

У разі якщо окремі умови надання споживчого кредиту, визначені у частинах другій та третій цієї статті, діятимуть протягом частини строку користування кредитом, кредитодавець повідомляє споживача про такі умови, строк їх дії та порядок інформування про їх зміну.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо.

У разі укладення за бажанням споживача договору про споживчий кредит з використанням дистанційних каналів комунікації така інформація на паперовому чи іншому носії інформації тривалого використання надається споживачу за його зверненням після укладення договору.

Кредитодавець на власний вибір розміщує для зацікавлених осіб у приміщеннях, де здійснюється обслуговування клієнтів, інформацію в письмовому вигляді про тарифи та умови, на яких він надає споживчі кредити, та/або розміщує таку інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

На вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача).

Це положення не застосовується, якщо кредитодавець на момент вимоги має підстави не продовжувати або не бажає продовжувати процес укладення договору про споживчий кредит із споживачем.

Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Вимоги щодо надання інформації, встановлені у частинах першій - дев`ятій цієї статті, поширюються також на кредитних посередників, у разі якщо споживач звернувся до них.

У разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено за яких умов договори визнаються недісними, а саме:

1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:

1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника);

2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);

3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору;

5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором;

6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;

7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);

8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;

9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;

10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі;

12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору;

13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору;

14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору;

15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей;

16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;

17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Положення пункту 8 частини третьої цієї статті не застосовується до умови договорів про надання споживчого кредиту, відповідно до якої кредитодавець встановлює право розірвати договір в односторонньому порядку за наявності підстав, визначених законодавством, та за умови негайного повідомлення кожної із сторін про розірвання договору.

Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правлінням Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затверджено Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

У постанові від 26 грудня 2019 року № 467/555/19 Верховний Суд, в аналогічній справі зробив висновок про те, що «враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Позивачем не надано доказів наявності законодавчо визначених підстав визнання недійсним умови Кредитного договору.

Посилання позивача на несправедливість нарахування комісії не є підставою звільнення його від виконання зобов`язань або відповідальності за їх порушення, оскільки він уклав Кредитний договір з відповідачем на підставі вільного волевиявлення.

Плата за розрахунково-касове обслуговування передбачена законодавством України, зокрема ЗУ «Про споживче кредитування», як на момент укладення Кредитного договору, так і продовжує існувати на даний час.

Враховуючи положення діючого законодавства України, банкам дозволено самостійно визначати розмір витрат на розрахунково-касове обслуговування. Таким чином, передбачена п. 1.9 Кредитного договору щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування є законною.

В обґрунтування позовних вимог, позивач безпідставно посилається на ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Посилання позивача на те, що відповідач нарахував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за розрахунково-касове обслуговування кредиту банком у розмірі, що майже дорівнює сумі, яку позивач отримав в кредит, та на його думку не відповідає вимогам справедливості, жодним чином не свідчить про порушення Банком ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 463/2891/21 зазначено, що Верховний Суд, перевіривши оспорювані умови кредитного договору щодо комісії за розрахунково-касове обслуговування, її розмір та розмір процентів за користування кредитом, які є складовими плати за користування кредитом, а також суму кредиту, не вбачає дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та не вважає спірні умови несправедливими.

Саме по собі перевищення розміру комісії над розміром процентів, які є складовими частинами плати за користування кредитом, не може беззаперечно свідчити про дисбаланс у договірних відносинах між позивачем як споживачем та банком без її порівняння із сумою кредиту (отриманими споживачем від банку коштами).

Аналіз вищезазначених норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що несправедливими є дії саме позивача щодо визнання недійсною умови Кредитного договору після спливу 35 місяців з моменту отримання кредитних коштів, без жодних заперечень та претензій до Банку щодо обраних умов кредитування та погодження загальної вартості кредиту для споживача.

Саме по собі посилання на те, що комісія за послуги, що супроводжують кредит, а саме за розрахунково-касове обслуговування кредиту банком у розмірі, що майже дорівнює сумі, яку позивач отримав в кредит є безпідставним та не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не є підставою для задоволення позову, оскільки таке посилання ґрунтується на припущенні позивача та є надуманим.

Таким чином, витрати на розрахунково-касове обслуговування є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для Позичальника. Уклавши Кредитний договір та виконуючи його умови, позивач погодився з умовами Кредитного договору, в тому числі, з розміром кредиту, строком дії, розміром щомісячних платежів та відповідальністю за невиконання його умов тощо. Оскільки позивач погодився з умовами договору та підписав його, тим самим він отримав, як права, так і обов`язки за таким договором. Вимога позивача про визнання недійсною умови Договору, що передбачає щомісячну комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування та здійснення перерахунку зроблених позивачем платежів, є необґрунтованою, не підтвердженою жодним належним та допустимим доказом та такою, що суперечить діючому законодавству України.

Детальний аналіз укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту № PL/22/1703 від 19.09.2019 та відповідних додатків до нього, свідчить про наявність в останніх усіх фінансових зобов`язань позичальника, тобто до відома позивача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування.

Позивач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема щодо суми кредиту, строку, на який кредит одержано, мети, для якої кредит може бути використаний, форми та видів його забезпечення тощо, а також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту, відомостями щодо процентної ставки та строку кредитування, про що свідчить його підпис на самому оспорюваному кредитному договорі та додатків до нього.

Отже, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації.

На момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, не звертався до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договору та про надання йому докладнішої інформації або з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Доводи сторони позивача щодо несправедливості умов кредитного договору та їх невідповідності принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, спростовуються змістом кредитного договору та не узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи положення чинного на 19.09.2019 законодавства України про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, якщо дійсно вважав встановлення комісії за розрахунково-касове обслуговування за ставкою 2,19% від суми кредиту несправедливою умовою, натомість позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Судом враховується, що позивач протягом певного часу виконував умови договору та погашав кредитну заборгованість, а з позовом про визнання кредитного договору недійсним звернувся після спливу більш ніж двох років.

Таким чином, суд вважає, що дії позивача щодо оспорення договору через два роки після його укладення є нічим іншим, як намаганням позичальника уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань.

Отже, судом не встановлено порушення прав позивача, як споживача, під час укладання кредитного договору та відповідно видачі кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» про захист прав споживачів.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 03.08.2023.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Акціонерне товариство «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д.

Головуючий Б . К . Скирда