Справа № 299/6352/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноргадівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Леньо В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати таких.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.09.1998 вона перебувала в шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 . Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти вже повнолітні.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2022 зі ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 21.01.2022. При чому шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2022. Позивачка вважає, що аліменти на утримання чоловіка з неї стягнуто з порушенням вимог ст. 76 СК України, тобто до розірвання шлюбу.

Позивачка зазначала, що з відповідачем ОСОБА_1 прожила разом у шлюбі 24 роки. Вони разом у шлюбі придбали житловий будинок в АДРЕСА_1 . Однак, їх сімейне життя погіршилося із-за постійних докорів, претензій відповідача та фізичного насильства. Так як роботи в неї не було, вона не витримала знущань зі сторони відповідача і поїхала на заробітки, а відповідач залишився проживати у їх житловому будинку. Молодший син ОСОБА_4 2004 року народження, після закінчення школи став навчався стаціонарно в Києві в регіональному вищому професійному коледжі. Для належного забезпечення сина та його утримання вона змушена була заробляти кошти.

Вказувала, що ОСОБА_1 не потребував та не потребує матеріальної допомоги, отримує пенсію по інвалідності, проживає у житловому будинку один та здає в оренду будинок і кошти витрачає тільки для своїх власних потреб.

Відповідач на утриманні не має нікого, користується будинком, земельною ділянкою, які йому приносять доходи, все те, що було нажито ними разом, йому одному приносить доходи. Натомість на її утриманні перебуває син, вона вимушена була поїхати на заробітки, щоб навчати сина в Києві. Також позивачка, як мама піклується про сина, хоч йому у вересні 2022 року виповнилося 18 років, однак, вона йому матеріально допомагає.

З врахуванням вищенаведеного та того, що у неї не має можливості надавати колишньому чоловіку матеріальну допомогу, ОСОБА_2 просила суд припинення стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 та відкликати з Виноградівської ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчий лист щодо виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2022.

Рішенням Виноргадівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Припинено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 аліменти його утримання у розмірі 1/4 частини доходів.

У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що він не працює,хворіє, являється інвалідом другої групи безстроково, отримує державну соціальну допомогу по інвалідності, якої недостатньо для життя. Інших додаткових джерел доходів для існування в нього не має. При цьому потребує безперервного медичного лікування.

Окрім задоволення звичайних потреб змушений здійснювати витрати на відновлення здоров`я, лікування тощо, з тим, щоб наблизити своє життя до нормального.

Оскільки його колишня дружина ОСОБА_2 працездатна особа, проживає та працює в Чехії, а тому вважає, що вона має можливість сплачувати аліменти на його утримання.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06.04.2023 відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

На адресу суду повернулися ухвали про відкриття апеляційного провадження у вказаній справі з відміткою «адресат відсутній» за вказаною адресою».

ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що суд вірно дійшов до висновку про припинення стягнення аліментів на користь відповідача з тих обставин, які вказані в позові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 12.09.1998 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2022 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2022 стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.01.2022.

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безстроково, що стверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №665901 від 12.10.2021.

Згідно довідки Виноградівського РУ СЗН від 12.12.2022 №439 пенсія ОСОБА_1 становить 2100 грн. За червень-листопад він отримав 12600 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частин 1-3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи.

Чинне законодавство у частині 2 статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.

При цьому відповідно до частини 4 статті 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати.

Аналіз норм СК України свідчить, що четвертою істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у частині першій статті 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо:

1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час;

2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення;

3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу;

4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України.

В розумінні положень частини 4 статті 75 СК України один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності (загальне захворювання) така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування.

З цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя.

Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій статті 75 СК України, так і в низці інших приписів СК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Конституція України в статті 1 проголошує, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно з Основним законом України ознаками України як соціальної держави є соціальна спрямованість економіки, закріплення та державні гарантії реалізації соціальних прав громадян. Одним з найважливіших соціально-економічних прав людини є право на достатній життєвий рівень для особи та її сім`ї (стаття 48), між тим поняття «достатній життєвий рівень» в Конституції України не розкривається і не визначається, як він співвідноситься із прожитковим мінімумом.

В той же час у Рішенні Великої палати Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року зазначено, що «у державі, яку проголошено соціальною, визначений законодавцем розмір прожиткового мінімуму має реально забезпечувати гідний рівень життя людини». Це зобов`язує державу створити ефективну систему соціального захисту різних категорій осіб, яка сприяла б узгодженню рівня їхнього життя з реалізацією права на достатній життєвий рівень для них та їхніх сімей шляхом надання відповідного соціального забезпечення (абз. 4-5 пп. 2.3 п. 2 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України).

Разом з тим, слід врахувати, що ОСОБА_2 постійного місця роботи не має, і як вона зазначає в позові, виїхала на заробітки за кордон для належного утримання сина, який навчався та продовжує надавати йому матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має другу групу інвалідності загального захворювання, та йому протипоказана робота пов`язана з довгою ходою. Водночас виконання роботи не пов`язаної з надмірною ходьбою не заборонено позивачу, а звідси наявна можливість для здійснення працевлаштування яке не потребує значного фізичного навантаження, і тим самим заробляти кошти на своє утримання.

За правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує про потребу в постійному лікуванні, що передбачає значних витрат. Однак, крім виписок з медичної карти стаціонарного хворого, він не надав доказів придбання таких ліків, а тому, неможливо встановити скільки коштів ним було витрачено на лікування та медичне обслуговування.

Не надано також апелянтом доказів про сплату житлово-комунальних послуг на утримання майна, в якому він проживає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції щодо потреби у матеріальному утриманні та можливості позивача надавати таке утримання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: