Cправа № 563/1025/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2023 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судових засідання Литвинчук Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Корець, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача, аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, на даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Зазначає, що відповідач не надає належної допомоги на утримання дитини, хоча спроможний таку допомогу надавати, оскільки працездатного віку, офіційно працевлаштований, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. А відтак, має можливість сплачувати аліменти.

В судове засідання позивач не з`явилася, представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та її, як представника, просить задоволити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

15 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та міcтe Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складений актовий запис №106 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_3 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/003478373 від 04.05.2023 позивач, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/003478410 від 04.05.2023 позивач, дочка сторін, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вказаною нормою не передбачено звільнення від такого обов`язку в разі неможливості його виконання.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей.

Згідно ч.2 та ч. 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2 272 гривні.

Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти та вважає за необхідне позов задоволити в повному обсязі.

На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. В матеріалах справі відсутні докази про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі.

На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 12, 19, 81, 89,263-265, 268, 274, 280-289, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів проводити щомісячно, починаючи з 18 травня 2023 року, і до повноліття дитини.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: