Справа № 2022/752/2012
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бугаєнко І.В.

з участю секретаря Сургай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», відповідач ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі -

в с т а н о в и в:

У провадженні Краснокутського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», відповідач ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі.

Представник заявника ТОВ «ФК «ПАРІС» у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, доходить такого.

Частиною 3 статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами, згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами 1, 2 статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Водночас, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, положення ст. 84 ЦПК України не обмежують суд у праві витребувати необхідні для розгляду справи докази колом учасників цього судового процесу, тобто суд наділений правом витребувати такі докази також від інших підприємств, установ та організацій, державних та інших органів чи посадових осіб, незалежно від їх участі у справі.

Необхідно враховувати, що за змістом системного аналізу приписів статей 89, 263, 376 ЦПК України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно із п.1, п.2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Слід зазначити, що вказані висновки в тому числі відповідають рекомендаціям Ради Європи, членом якої є Україна.

Так, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Крім того, відповідно до пункту 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

З метою повного і всебічного дослідження обставин справи та підтвердження їх необхідними доказами, враховуючи, що для вирішення вказаної справи та встановлення обставин, які мають значення для її вирішення, з урахуванням пасивної поведінки щодо надання доказів у справі заявником, на підставі положень ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд вважає за необхідне з власної ініціативи витребувати з Краснокутського районного суду Харківської області рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 09.08.2012 року у цивільній справі № 2022/752/2012.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 76, 77, 81, 83, 89, 258, 261, 353, 376 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати з Краснокутського районного суду Харківської області рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 09.08.2012 року у цивільній справі № 2022/752/2012.

Копію ухвали направити до Краснокутського районного суду Харківської області (62002, Харківська область, Богодухівський район, смт Краснокутськ, вул. Охтирська, 15) - для виконання, встановивши термін виконання до 14 год. 00 хв. 26 липня 2023 року.

Особи, які не мають можливості подати витребувані докази взагалі або у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин.

Попередити осіб, на яких цією ухвалою покладено обов`язок подати докази, що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. При цьому притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати суду витребувані докази.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: І. В. Бугаєнко