Провадження № 2/947/630/23
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Салтан Л.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19» (м. Одеса, Люстдорфська дорога, 142, корп. 2) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -
У жовтні 2022 року представник позивача звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , та користується послугами, які надаються позивачем, однак не сплачує своєчасно і в повному обсязі кошти за спожиті послуги.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 31.10.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлена належним чином, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї, на адресу зареєстрованого місця проживання, відзив на позовну заяву відповідачем не надано.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
ЖБК «Вимпел-19» є обслуговуючим кооперативом будинку АДРЕСА_2 та виконує функції виконавця, що надає послуги мешканцям даного будинку, в тому числі забезпечує комунальними послугами.
Відповідно до п. 1.2. Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19», ЖБК
створено фізичними і юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства
для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на основах самоврядування.
Пунктами 2.1 та 2.2. Статуту Позивача закріплено, що ЖБК створено з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинків), а також для подальшої експлуатації та управління багатоквартирним будинком (будинками ). Метою діяльності ЖБК є задоволення
економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів ЖБК на основі поєднання їх особистих інтересів; розподіл між ними ризиків витрат; розвиток їх самоорганізації, самоврядування і самоконтролю.
Так одними з видів діяльності ЖБК відповідно до п. 2.3. Статуту, зокрема, є сприяння мешканцям будинку в отриманні комунальних та інших послуг; захист майнових інтересів членів ЖБК та їхніх прав.
Відповідач є членом ЖБК «Вимпел-19» що підтверджується копіями наданих протоколів, де Відповідач фігурує як член правління, член рахункової комісії тощо) та водночас споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ЖБК "Вимпел-19", як організацією, що здійснює утримання та обслуговування будинку АДРЕСА_2 .
У 2019 році Позивачем були надіслані претензії на адресу Відповідача з вимогою про сплату комунальних послуг, що були спожиті Відповідачем. ОСОБА_1 , у свою чергу, періодично та частково сплачувала заборгованість, проте загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем все одно продовжував зростати, а з липня 2021 року Відповідач взагалі припинила оплату спожитих житлово-комунальних послуг.
Член ЖБК згідно з п.п.7.2.1, 7.2.3 Статуту зобов`язаний виконувати вимоги Статуту ЖБК, рішення загальних зборів, зборів уповноважених і Правління ЖБК; вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити внески і платежі в розмірі, встановленому загальними зборами членів ЖБК. Заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням обов`язків членів ЖБК, та з цього моменту починає обкладатися пенею в розмірі 1% від заборгованості.
Відповідно до п.9.1.13 та п.9.1.15 Статуту ЖБК має право захищати права і законні інтереси членів ЖБК у державних органах влади, органах місцевого самоврядування і судах; вимагати виконання своїх обов`язків вії членів ЖБК і власників квартир, житлових та/або нежитлових приміщень.
Згідно з п.п. 9.2.8 та 9.2.9 Статуту ЖБК зобов`язаний визначати розміри, строки і порядок сплати членських внесків, платежів, що вносяться членами ЖБК і власниками квартир, житлових та/або нежитлових приміщень, які не є членами ЖБК; забезпечувати своєчасне надходження від членів ЖБК, власників квартир, житлових та/або нежитлових приміщень внесків і платежів, встановлених рішенням загальних зборів. При заборгованості члена ЖБК більш ніж 6 місяців, подавати позовну заяву в суд про примусове стягнення заборгованості і вартості судових витрат з відповідача.
Згідно з п. 11.3. та 11.4 Статуту, член ЖБС, власник квартири, житлового та/або нежитлового приміщення зобов`язаний вносити внески (платежі) на утримання спільного майна незалежно від умов користування квартирою, житловими та/або нежитловими приміщеннями чи окремими об`єктами, що знаходяться у спільній власності. Розмір щомісячних платежів для оплати комунальних послуг визначається відповідно до показань приладів обліку і тарифам, затвердженим у встановленому порядку, а у разі відсутності приладів обліку - за нормами споживання та умов договору.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Стаття 6 Закону України «Про кооперацію», передбачає, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.
За приписами положень ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Частиною 2, 6 ст. 19 вказаного Закону, визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Згідно з п. 3,6 ч. 1 ст. 24 Закону балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг та звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі.
У відповідності до ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.
Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, тому суд вважає, що стан будинку та прибудинкової території залежить не тільки від наданих чи ненаданих позивачем послуг, а й від того, як відносяться мешканці будинку до своєї власності та утримують її.
За змістом ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.
Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.
Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що основна сума заборгованості відповідача перед ЖБК «Вимпел-19» 31.01.2017 року по 01.09.2022 року виникла заборгованість перед ЖБК «Вимпел-19» у загальному розмірі 43 945,92 грн.
Також в матеріалах справи міститься детальний розрахунок, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206, 3 % річних а також інфляційних витрат, які необхідно стягнути з відповідача, за неналежне виконання зобов`язання, що становить інфляційні витрати в розмірі 5986,61 грн., та 3% річних в розмірі 2223,89 грн.
Відшкодування збитків та стягненню неустойки регулюється ст. 624 ЦК України, поняття неустойки та ї різновиди, а саме - штраф, пеня-визначені в ст. 549 ЦК України. Право нарахування і стягнення трьох відсотків річних та інфлянційних втрат в якості відповідальності за порушення грошового зобов`язання містяться в ч. 2 ст. 625 ЦК України та ці положення не є тотожними до положень ст. 624 ЦК України щодо стягнення неустойки (шрафу, пені).
У постанові від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц Верховний суд України прийшов до висновків, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.
Відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання, незалежною та відмінною від інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки (штрафів, пені).
Більш того, згідно з п. 7.2.3 Статуту, заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням обов`язків членів ЖБК, та з цього моменту починає обкладатися пенею в розмірі 1% від заборгованості.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
3 урахуванням строку позовної давності для стягнення пені та Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206, розмір пені позивачем розраховано за період з 10.10.2021 року до 23.02.2022 року та складає - 45 493,05 грн.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн.
Керуючись ст. 4, 5, 6, 12, 13, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України; ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України, суд, -
Позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19» (м. Одеса, Люстдорфська дорога, 142, корп. 2) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості- задовольнити.
- інфляційних втрат в розмірі 5986,61 грн;
- 3 % річних в розмірі 2223,89 грн;
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-19» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (жві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Салтан Л. В.