Справа № 274/2489/23
Провадження № 2/0274/897/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"02" серпня 2023 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,
учасники справи присутні в судовому засіданні:
позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Романюк О.В.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно, -
20.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:
- розірвати договір довічного утримання від 02.11.2004, укладений між нею та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2693;
- застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 02.11.2004, укладеного між нею та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2693, визнавши за нею право власності на квартиру загальною площею 43,3 кв. м., житловою площею 29,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий виклад позиції позивача, заперечень відповідача
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 02.11.2004 між нею та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, за умовами якого позивачка передала у власність відповідачці квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 4 договору ОСОБА_2 прийняла у власність вищевказану квартиру та зобов`язалась повністю утримувати ОСОБА_1 , а саме забезпечувати її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення визначено у п. 5 Договору.
З 2014 року відповідачка перестала приїздити в Україну, а з початку повномасштабного вторгнення росії в Україну, тобто із 24.02.2022 взагалі не виконує жодних обов`язків, передбачених договором довічного утримання, не забезпечує позивачку харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, взагалі відмовляється доглядати позивачку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушена звертатись за допомогою до третіх осіб.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 01.05.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
Протокольною ухвалою від 31.05.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Крім того, у підготовчому засіданні було задоволено клопотання позивачки про виклик свідків.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідачка це її дочка та вона має громадянство росії. Після підписання договору дочка якийсь час до неї приїздила та допомагала. Проте, із 2014 року, коли розпочалася війна, дочка не приїздить в Україну, оскільки чоловік дочки військовий. А із початку повномасштабного вторгнення дочка взагалі не надає допомоги, не приїздить та не пересилає грошових коштів. Її фактично допомагають сусідка та троюрідна сестра. Вона хоче щоб її хтось доглядав та вона передала квартиру.
Представник позивачки, адвокат Романюк О.В. підтримала позов. Наполягає на застосуванні наслідків розірвання договору довічного утримання, оскільки у позивачки виникнуть перешкоди у реєстрації її права власності на квартиру.
Відповідачка в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України.
Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи.
2. Мотивувальна частина
Релевантні норми права
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
За положеннями ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 7 договору, зокрема у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін, він може бути розірваний у судовому порядку.
Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача.
Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 02.11.2004, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі її представника ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник О.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2693, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на власності квартиру загальною площею 43,3 кв. м, житловою площею 29,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.4 Договору довічного утримання від 02.11.2004 ОСОБА_2 приймає у власність квартиру АДРЕСА_2 , зобов`язується повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою.
Відповідно до п. 5 Договору, вартість матеріального забезпечення (харчування одягу, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі мінімальної заробітної плати та індексації в порядку, встановленому законом (а.с. 16).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2005 № 8309092 нотаріусом Бердичівської нотаріальної контори Ситник О.Б., на підставі договору довічного утримання від 02.11.2004 р.№ 1-2693 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2023 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 12).
Свідок ОСОБА_3 , троюрідна сестра позивачки пояснила, що вона за довіреністю дочки позивачки уклала договір довічного утримання у 2004 році. Ще у 2010 році відповідачка приїздила в Україну. Проте із 2014 року не приїжджає та не допомагає своїй матері. Вона, за необхідності, надає допомогу позивачці.
Свідок ОСОБА_5 , сусідка позивачки пояснила, що дочка позивачки ОСОБА_2 проживає в росії та не приїздить до матері із 2014 року. Не надає будь-якої допомоги. Фактично допомагає позивачці вона та її чоловік.
Висновки суду
Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги, з таких підстав.
Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, позивачка вказала на факт невиконання відповідачкою, яка є громадянкою російської федерації, умов договору довічного утримання.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Показаннями свідків про невиконання відповідачкою своїх обов`язків за договором довічного утримання, які узгоджуються із доводами позивачки та той факт, що російська федерація із 2014 року веде війну проти України доводиться, що відповідачка не утримувала ОСОБА_1 , не забезпечувати її харчуванням, одягом, у розмірі мінімальної заробітної плати та не надавала необхідної допомоги та не здійснювала догляд за нею.
Отже, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором довічного утримання.
Відповідачка будь-яких спростувань доводів позову суду не надала.
За таких обставин, договір довічного утримання, укладений 02 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник Оленою Борисівною підлягає розірванню із застосуванням наслідків розірвання договору довічного утримання у виді визнання за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_2 , внаслідок такого розірвання договору.
Матеріали справи та відкриті джерела в інтернет ресурсах не містять відомостей про перейменування по АДРЕСА_3 , хоча такі наміри мали місце.
Розподіл судових витрат
Судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 6 553, 50 грн слід стягнути із відповідачки на користь позивачки.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 02 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 1-2693.
Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 02 листопада 2004 року, визнавши за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок розірвання договору довічного утримання від 02 листопада 2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Ситник Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 1-2693.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6553 гривень 50 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом тридцяти днів, з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідачка: ОСОБА_2 , інформація про реєстрацію місця проживання відсутня, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП та паспортні дані невідомі.
Повний текст рішення складено 03.08.2023.
Суддя І.Ю. Хуторна