У х в а л а

10 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 381/2814/17-ц

провадження № 61-4617 ск 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року, додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 15 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області, ОСОБА_3 про визнання рішень міської ради та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку недійсними; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; позовом Фастівської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0730 га, кадастровий номер :09:007:0100 шляхом демонтажу металевого гаражу, що знаходиться на цій земельній ділянці за власний рахунок.

Позов Фастівської міської ради задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні Фастівською міською радою земельною ділянкою по АДРЕСА_2 шляхом демонтажу тимчасової споруди-металевого гаража, що знаходиться на цій земельній ділянці за власний рахунок.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області

від 15 лютого 2022 року заяву представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 11 600 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року та додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області

від 15 лютого 2022 року залишено без змін.

27 березня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу (надійшла 31 березня 2023 року), у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову ОСОБА_1 , у задоволенні зустрічних позовів відмовити.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

1. Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

До касаційної скарги представником заявника додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважним причин, оскільки уже зверталася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на зазначені судові рішення. Проте ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 02 березня 2023 року її касаційна скарга була визнана неподаною та повернута заявникові (провадження № 61-11329ск22). Також зазначено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вищезазначені доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, так як заявник знала, що 15 вересня 2022 року приймалась постанова суду апеляційної інстанції, подала касаційну скаргу, проте відсутні підтвердження того, що перешкоджало виконати у повному обсязі вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 29 листопада 2022 року про залишення касаційної скарги без руху у визначений судом строк. Касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із невиконанням вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги. Невиконання вимог ЦПК України та суду

не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження. Такі доводи заяви по суті може свідчити про штучне збільшення строку для оскарження.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду

в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

2. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте

не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, представникові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.

3. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року,

в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Із тексту оскаржуваних судових рішень убачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у серпні 2017 року, зустрічний позов ОСОБА_3 подано у серпні 2017 року, а позов Фастівської міської ради Київської області заявлений у жовтні 2021 році.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу другого пункту 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого у разі якщо

в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само

з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Як убачається із змісту касаційної скарги, представник заявника не погоджується із судовими рішеннями, які прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного та позовів, а також позову третьої особи.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до касаційної скарги додано квитанцію від 14 листопада 2022 року № 0.0..2 про сплату судового збору у розмірі 3 363 грн 20 коп. у справі № 381/2814/17-ц, оригінал якого заявник приєднував до касаційної скарги на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року, додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 15 лютого

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року, з якою звертався до суду касаційної інстанції у листопаді 2022 року (провадження № 61-11329ск22), яка була визнана неподаною та повернута заявникові.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги (пункт 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Ураховуючи наведене, указана квитанція не може бути прийнято як доказ сплати судового збору за подачу даної касаційної скарги від 31 березня

2023 року.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми, таким чином (1 681 грн 60 коп.+8 408 грн

+4 540грн=14 629 грн 60 коп.).

Заявником сплачено судовий збір за подання даної касаційної скарги у розмірі 11 266 грн 40 коп.

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 363 грн

20 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати докази доплати судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області

від 03 лютого 2022 року, додаткового рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 15 лютого 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року, додаткове рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 15 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року залишити без руху.

Надати представникові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 для усунення недоліків касаційної скарги строк тривалістю

10 днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько