КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/398/22
Провадження № 2/534/566/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Хвіст Т.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «Єристівський ГЗК» від 01.04.2022 № 109-к «Про припинення трудового договору (контракту)» начальника зміни в карєрі виробничого відділу ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ТОВ «Єристівський ГЗК» з 02.04.2022; стягнути з ТОВ «Єристівський ГЗК» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2022 по день винесення судом рішення у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що з 07.08.1989 по 01.04.2022 він працював на різних посадах ПрАТ «Полтавський ГЗК», з 02.02.2015 по 01.04.2022 на посаді начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ТОВ «Єристівський ГЗК» та наказом від 01.04.2022 був звільнений з посади у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Наказом керівника ТОВ «Єристівський ГЗК» №1698-ОД від 07.12.2020 р., у зв?язку зі змінами в організації виробництва і праці підприємства прийнято рішення з 01.04.2021 виключити зі штатного розпису підприємства та скоротити відповідні робочі місця, в тому числі посаду начальника зміни в кар?єрі виробничого відділу (чотири штатні одиниці).

В подальшому, наказом керівника вказаного підприємства від 17.11.2021 зі змінами, внесеними наказом керівника ТОВ «Єристівський ГЗК» від 24.01.2022 №113-ОД у зв?язку зі змінами в організації виробництва і праці підприємства прийнято аналогічне рішення, яким передбачалось вже з 01.04.2022 виключення зі штатного розпису підприємства та скорочення відповідних робочих місць, в тому числі посаду начальника зміни в кар?єрі виробничого відділу (одну штатну одиницю), а вже наказом керівника ТОВ «Єристівський ГЗК»» М120-0Д від 25.01.2022 було прийнято рішення з 01.04.2022 скоротити вілповідних працівників підприємства, в тому числі і його, начальника зміни в кар?єрі виробничого відділу ОСОБА_1

22.03.2022 та 31.03.2022 йому було повідомлено про відсутність вакантних робочих місць на ТОВ «Єристівський ГЗК» та запропоновано роботу на ПРАТ ПГЗК, станом на вказані дати, він відмовився і 01.04.2022 р. наказом керівника він був звільнений із посади начальника зміни в кар?єрі виробничого відділу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв?язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Зазначає, що зі вказаними наказами він ознайомився лише 04.04.2022 та до цього часу він не знав про своє фактичне звільнення, оскільки в ніч з 02.04.2022 на 03.04.2022 був допущений до роботи та виконував свої посадові обов`язки.

При таких обставинах, вважає, що було порушено процедуру його звільнення, а саме: не повідомили за два місяці до звільнення про таке звільнення; не були запропоновані всі наявні вакантні посади на ТОВ «Єристівський ГЗК» та ПРАТ «Полтавський ГЗК», які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації; не було враховано переважне право на залишення на роботі, тобто не був врахований безперервний трудовий стаж на підприємстві, досвід трудової діяльності та не було зроблено аналізу продуктивності його праці і кваліфікації в порівнянні з іншими працівниками.

05.05.2022 представник відповідача надав відзив на позовyу заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено на законних підставах у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників з дотриманням вимог трудового законодавства (т.1. а.с.35-37).

04.04.2023 ОСОБА_1 надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «Єристівський ГЗК» від 01.04.2022 № 109-к «Про припинення трудового договору (контракту)» начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ТОВ «Єристівський ГЗК» з 02.04.2022; стягнути з ТОВ «Єристівський ГЗК» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2022 по день винесення судом рішення у справі у розмірі 463338,47 грн.

03.05.2023 ОСОБА_1 надав заяву про уточнення позовних вимог, посидаючись на те, що враховуючи простій на роботі в березні 2022 та його перебування на лікарняному в лютому 2022 для обчислення середньої заробітної плати повинні братись повні попередні два місяці, а саме грудень 2022 та січень 2023. Просив визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «Єристівський ГЗК» від 01.04.2022 № 109-к «Про припинення трудового договору (контракту)» начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ТОВ «Єристівський ГЗК» з 02.04.2022; стягнути з ТОВ «Єристівський ГЗК» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2022 по день винесення судом рішення у справі у розмірі 498411,90 грн ( т.2 а.с.27-28).

18.04.2023 від представника відповідача надійшло заперечення на заяву щодо уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що посилання позивача у вказаній заяві про уточнення вимог не заслуговують на увагу, оскільки простій не повинен братися до уваги у випадку нарахування середнього заробітку, оскільки у вказаний період позивач отримував заробітну плату т.(2 а.с.31-32).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Першин С.М. позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії.

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 15.04.2022 (а.с.28-29) з призначенням справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 06.04.2011 був прийняти на посаду начальника виробничого відділу по переводу з ВАТ «Полтавський ГЗК», 02.02.2015 був переведений на посаду начальника зміни у кар`єрі в виробничій відділ ТОВ «Єристівський ГЗК» (а.с.5).

Наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 1802-ОД від 17.11.2021 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», з 21.02.2022 з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» виключено підрозділи в тому числі і виробничий відділ та відповідно до пункту 1 цього наказу скорочено робочі місця в тому числі начальника зміни у кар`єрі виробничого відділу (т. 1 а.с.10-12).

Наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 1698-ОД від 07.12.2020 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», з 01.02.2022 з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» виключено підрозділи в тому числі і виробничий відділ та відповідно до пункту 1 цього наказу скорочено робочі місця в тому числі начальника зміни у кар`єрі (т. 1 а.с.8-9).

Відповідно до наказу від 31.03.2021 було відмінено дію пунктів 2 та 3 наказу №1698-ОД від 07.12.2020, однак при цьому п. 4.3 вказаного наказу, відповідно до якого було постановлено організувати для працівників робочі місця яких зазначені в пункті 3 до наказу, розробку наказів про переведення на нові робочі місця , згідно розробленого штатного розпису скасовано не було .

Наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 120-ОД від 25.01.2022 «Про скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», прийнято рішення про скорочення з 01.04.2022 працівників, в тому числі начальника зміни у кар`єрі виробничого відділу ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 17-20).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного наказу визначено у термін до 01.02.2022 ознайомити працівника зазначеного у пункті 1 наказу з даним наказом під підпис, із зазначенням дати ознайомлення, персонально повідомити про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, з дотриманням вимог ст.49 2 КЗпП України, запропонувати іншу роботу на підприємстві за наявності вакансій (т.1 а.с.15-20).

Наказом заступника генерального директора комбінату з економічної безпеки ТОВ «Єристівський ГЗК» № 109-к від 01.04.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника зміни у кар`єрі ЄГЗК Виробничій відділ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (т. 1 а.с.22).

Відповідно до актів пропозиції роботи від 22.03.2022 та 31.03.2022 складених головою постійно діючої комісії зі скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК» ОСОБА_1 було запропоновано наявні станом на 22.03.2022 вакансії на ТОВ «Полтавський ГЗК» зазначені в Додатку №1, оскільки на ТОВ «Єристівський ГЗК» вакантні робочі місця відсутні, ОСОБА_1 від запропонованих вакансій відмовився ( т. 1 а.с.21).

Актом від 31.01.2022, складеного заступником голови ради трудового колективу Кисилюком М., головою цехового профспілкового комітету Нестеренком О., начальником служби утримання інфраструктури УКБІ ОСОБА_4 , засвідчено, що 31.01.2022 ними запропоновано вакансії наявні в ТОВ «Єристівський ГЗК» начальнику зміни у кар`єрі ОСОБА_1 , який з вказаними вакансіями ознайомився. Від запропонованих вакансій відмовився в усній формі. Засвідчити власним підписом факт відмови від вакансій відмовився. Акт зачитано у присутності ОСОБА_1 . Ознайомитися під підпис з даним актом ОСОБА_1 відмовився (т.1 а.с.41).

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Даний спір стосується трудових правовідносин щодо законності та обґрунтованості звільнення позивачки з роботи та вирішується судом на підставі норм права, які регулюють захист працівника від незаконного звільнення, з врахуванням правових висновків Верховного Суду.

Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 3 КЗпП України регулюються трудові відносини всіх працівників, а ст. 4 цього Кодексу передбачено, що законодавство про працю складається з КЗпП та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Отже, до правовідносин, що виникли у цій справі, підлягають застосуванню положення КЗпП України.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Згідно частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями частини першої та третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Згоду на переведення на іншу роботу працівник підтверджує письмово заявою про таке переведення.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Так відповідно до матеріалів справи у ТОВ «Єристівський ГЗК» відбулась реорганізація зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до наказу було також виключено з організаційної структури підприємства пдрозділ виробничий відділ і відповідно скорочено посаду начальника зміни у кар`єрі, яку обіймав позивач ОСОБА_1 .

Про вказане вивільнення ОСОБА_1 , був ознайомлений в усній формі та складено відповідний акт, також позивачу були надані пропозиції щодо вакантних посад лише на ПрАТ «Полтавський ГЗК», про, що були складені відповідні акти від 22.03.2022 та 31.03.2022, при цьому наявні вакантні посади на ТОВ «Єристівський ГЗК» були відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 40, ч. 1, 3 ст. 492 КЗпП України вбачається, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.

Суд, вважає, що відповідачем була порушена процедура звільнення позивача.

Актом від 31.01.2022, складеного заступником голови ради трудового колективу ОСОБА_5 , головою цехового профспілкового комітету Нестеренком О., начальником служби утримання інфраструктури УКБІ ОСОБА_4 , засвідчено, що 31.01.2022 ними зачитано та ознайомлено з наказом №1802-ОД від 17.11.2021 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», наказом 3113-ОД від 24.01.2022 «Про внесення змін в наказ №1802-ЛД від 17.11.2021 року», наказом №120-ОД від 25.01.2022 «Про скорочення чисельності і штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК» ОСОБА_1 , який засвідчити власним підписом факт отримання повідомлення та ознайомлення відмовився. Акт зачитано у присутності ОСОБА_1 . Ознайомитися під підпис з даним актом ОСОБА_1 відмовився (т.1 а.с.218).

За період з 01 лютого 2022 року до 01 квітня 2022 року в ТОВ «Єристівський ГЗК» були наявні вакансії учень комірника, учень зливальник- розливальник, учень старшого комірника, що підтверджується довідкою про прийнятих працівників в ТОВ «Єристівський ГЗК» за період з 01.02.2022 по 10.06.2022 (т.1 а.с. 243-244).

Зазначені вакансії не були запропоновані позивачу ні під час повідомлення про заплановане звільнення, ні в день винесення наказу про звільнення.

За змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника або уповноважений ним орган із дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору.

Відповідач не пропонував позивачу вказані вакантні посади, які були на підприємстві. Крім того, відповідач в порушенні вимог ст.12, 81 ЦПК України не надав суду доказів на підтвердження того, що кваліфікація позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам, які ставляться до вказаних наявних вакантних посад. За таких обставин суд вважає, що відповідач не виконав належним чином вимоги ч.3 ст.49-2 КЗпП України.

Так відповідно до наказу про звільнення № 109-к від 01.04.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника зміни у кар`єрі ЄГЗК Виробничій відділ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, однак з вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений лише 04.04.2022, що підтверджєуться його підписом на вказаному наказі, а також не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з наказом про звільнення був ознайомлений лише 04.04.2022, при цьому відповідно до табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 01.04.2022 перебував на роботі (т.1 а.с.64).

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП Українипри скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише посада позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ч.ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що звільнення позивача із займаної посади начальника зміни в кар`єрі відбулося з порушенням вимог трудового законодавства України, а тому позовні вимоги про визнання незаконним наказу та поновлення позивача на роботі належить задовольнити.

При цьому суд зауважує, що поновлення працівника на роботі на підставі рішення суду, яким визнано таке звільнення незаконним, відбувається з дати звільнення. Позивач звільнений з роботи 02 квітня 2022 року та відповідно, підлягає поновленню на роботі саме з цієї дати.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Так на підтвердження середнього заробітку ОСОБА_1 позивачем суду було надано довідку про середню заробітну плату, та розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідно до якого зазначає, що з урахуванням того, що він був звільнений у квітні 2022 року та враховуючи простій у березні 2022 та його перебування на лікарняному у лютому 2022 вважає, що обчислення середньої заробітної плати повинно братись за попередні два місяці , а саме грудень 2021 та січень 2022, а отже середня заробітна плата повинна складати 1845,97 грн.

Представник відповідача заперечуючи проти вказаного розрахунку, посилався на те, що простій не повинен братися до уваги, оскільки під час простою позивач отримував заробітну плату, і простій тривав не повний робочій місяць.

При цьому суд зазначає, що відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до табелю робочого часу за період роботи з січня по квітень 2022 позивач ОСОБА_1 працював і отримував заробітну плату у період простою.

Отже виходячи з наданої довідки про нарахування заробітної плати позивача у лютому та березні 2022 року, його середньоденний заробіток у цей період склав 1660,64 грн (24647,74+46759,82 грн) / 43 робочих днів).

Оскільки позивач звільнений з роботи 01.04.2022, то на користь позивача з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.04.2022 по 28.06.2023 у сумі 538047,36 грн (538047,36 грн х 324 робочих днів вимушеного прогулу), без урахування податків і зборів.

На виконання положень ч.9 ст. 235 КЗпП України та п.п. 2, 4 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягненян заробітної плати але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 79-82, 89, 141, 258, 259, 263-265,273,350, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» від 01.04.2022 №109-к «Про припинення трудового договору (контракту) начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника зміни в кар`єрі виробничого відділу товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» з 02.04.2022.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2022 по 28.06.2023 у розмірі 538047 грн 66 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та присудження виплат на його користь заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Відомості, що не оголошуються:

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ;

Повне ім`я відповідача: ТОВ «Єристівськиц ГЗК» , 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 15 ;

Суддя підпис Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2023