П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року м. Київ

Справа № 372/4772/21

Провадження: № 22-ц/824/2972/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Поліщук Н. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Клапчука Федора Петровича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Висоцької Г. В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. Мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, фінансової допомоги на утримання спільного сина не надає. Вказувала на те, що розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, просила визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн.

22 серпня 2022 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила за тих самих підстав стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі частини всіх видів доходів відповідача.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 10 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Клапчук Ф.П. в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог частково, визначивши аліменти в сумі 3500 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково прийняв заяву позивачки про зміну предмету позову, враховуючи, що така заява була подана поза межами процесуальних строків, а відтак повинні були бути розглянуті позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Вказував на необхідність врахування прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рівного обов`язку батьків в утриманні дитини Відмічав, що відповідач періодично надсилає кошти позивачці на утримання дитини, розуміючи свій обов`язок приймати участь в утриманні, наразі має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 18.08.2012 року.

Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач в добровільному порядку не надає в повному обсязі матеріальної допомоги на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, суд враховував заяву позивачки про зміну предмету позову, в якій вона просила стягнути аліменти у вказаний спосіб, а не в твердій грошовій сумі, як було заявлено при подачі позову.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, адвокат Луцик А.А. в інтересах ОСОБА_2 подав позовну заяву 10 грудня 2021 року, в якій було визначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 02 лютого 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.3 ст. 49 ЦПК України, останнім днем для подачі заяви про зміну предмету позову є 28 січня 2022 року.

22 серпня 2022 року адвокат Луцик А.А. в інтересах ОСОБА_2 звернувся із заявою про зміну предмету позову, в якій визначив аліменти в розмірі частки доходів відповідача.

23 серпня 2022 року ОСОБА_2 подала клопотання про поновлення строку на подачу заяви про зміну предмету позову.

Поновлюючи строк для подачі заяви про зміну предмету позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача з`явився офіційний дохід під час розгляду справи, чого позивачка не могла передбачити.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зауважує, що працевлаштування відповідача не може бути об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуального строку для подачі заяви про зміну предмету позову, оскільки позивач самостійно обирає спосіб захисту своїх прав, а дії відповідача щодо отримання доходу чи працевлаштування, в даному випадку, не можуть бути підставою для поновлення процесуального строку.

Окрім того, судом першої інстанції не було встановлено терміну пропуску поновленого процесуального строку та не було досліджено дату, коли позивачка дізналась про обставини, з якими пов`язує поважність причини пропуску вказаного строку. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2022 року представник відповідача долучив до справи тимчасове посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_1 . Тобто, із моменту, коли позивачка могла дізнатись про вказані обставини, до моменту подачі заяви про поновлення строку (23 серпня 2022 року) пройшло майже 4 місяці. Позивачка в клопотанні про поновлення строку, жодним чином не обґрунтовувала відсутність звернення до суду із заявою, у вказаний чотиримісячний період, не наводила причин неможливості звернення із заявою раніше, а тому клопотання про поновлення строку являється необґрунтованим, а тому, відповідно, не підлягало задоволенню.

Отже, заява про зміну предмету позову підлягала залишенню без розгляду.

За таких підстав апеляційним судом розглядаються первинні позовні вимоги, а саме про стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Колегія суддів, при визначенні розміру аліментів, виходить із того, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні та контролі, що потребує з боку позивача значних моральних втрат. ОСОБА_2 витрачає кошти, необхідні для дитини, на харчування, на проїзд до навчального закладу, купівлю одягу, придбання підручників, зошитів, канцелярських товарів та іншого приладдя для навчання, а також на забезпечення дозвілля дитини, оздоровлення та відпочинку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надано. Інформації про інших дітей, не працездатних батьків на утриманні відповідача матеріали справи не містять.

З урахуванням вищезазначених обставин, позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 5000 грн. є цілком обґрунтованими, при цьому визначення їх в розмірі 3500 грн., на якому наполягає відповідач, не відповідає розміру реальних витрат для забезпечення гармонійного розвитку дитини-школяра.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, а саме стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів в розмір 5000 грн. на утримання дитини, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено повністю, позивачка звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ, судовий збір, який повинен був бути сплачений в судах першої та апеляційної інстанції та відповідно повинен бути покладений на відповідача становить 2270 грн. (908+1362), ОСОБА_1 сплатив судовий збір при подачі апеляційної скарги, а відтак судовий збір, який підлягав сплаті при подачі позовної заяви в розмірі 908 грн., повинен бути стягнений з нього на користь держави.

Окрім того, позивачкою було заявлено вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат на правничу допомогу підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2021 року, відповідно до якого вартість підготовки та подачі позову складає 3000 грн., копією рахунку №27/11 від 27 листопада 2021 року, копією платіжного доручення від 28 листопада 2021 року.

Відповідач не ставить під сумнів розмір витрат на правничу допомогу та не заявляє клопотання про його зменшення.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

З огляду на те, що понесені позивачкою витрати на правничу допомогу підтверджуються належними доказами, вони такожповинні бути розподілені пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відповідно сума, яка повинна бути покладена на відповідача, становить 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Клапчука Федора Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 10 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

Н. В. Поліщук