_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/6989/23
Провадження № 2/947/1649/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Солтановської Ю.О.,

представника третьої особи Стрельчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.10.2017 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем і зареєстрований в реєстрі за № 24439 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» заборгованості за договором кредиту № 2008/688-ф03.14/7 від 22 лютого 2008 року у розмірі 37057,43 дол. США.

Свої вимоги мотивувала тим, що 22 лютого 2008 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено договір кредиту № 2008/688-ф03.14/7 про надання кредиту у сумі 35 000 дол. США.

Зазначає, що в квітні 2020 року, після отримання постанови про заміну сторони виконавчого провадження її стало відомо, що вона має статус боржника у виконавчому провадженні, яке відкрито з виконання виконавчого напису № 24439 виданого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення заборгованості у розмірі 37 057,43 дол. США.

Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено без доведеності безспірності вимог кредитора, відсутні фінансові документи які б підтверджували розмір та нарахування заборгованості, що виключає безспірність вимог, а також приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі який нотаріально не засвідчений.

Ухвалою судді від 01.03.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

13 березня 2023 року від третьої особи Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшти пояснення на позовну заяву, в яких третя особа просила у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

25 квітня 2023 року позивач ОСОБА_3 надала до суду відповідь на пояснення третьої особи.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності за наявними у матеріалах справи документами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи - Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стрельчук Олександр Васильович у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову вказуючи на його необгрунтованість та безпідставність.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку про те, що заявлений позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено договір кредиту № 2008/688-ф03.14/7 про надання кредиту у сумі 35 000 дол. США.

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, на підставі статей 34, 87-91 Закону Уіраїни «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким стягнуто на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК», (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, п/р НОМЕР_1 , МФО 300023), (далі - «Стягувач»), заборгованість, що виникла по Договору кредиту № 2008/688-ф03.14/7 від 22 лютого 2008 року, (далі - «Кредитний договір»), боржником за яким є ОСОБА_4 , (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження:місто Одеса, місцероботи- невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області, 15 серпня 2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), (далі - % «Боржник»). Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості Проводиться за період з 10 грудня 2014 року по 10 жовтня 2017 року. Сума заборгованості складається з: строкова заборгованість - 26 543,93 дол. США; прострочена заборгованість - 5 427 дол. США; строкова заборгованість по нарахованих %.- 1448,94 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 3 637,56 дол. США . Загальна сума заборгованості становить 37 057,43 (тридцять сім тисяч п`ятдесят сім доларів США 43 цента) дол. США, та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис вчинено тридцять першого жовтня дві тисячі сімнадцятого року, він набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та має бути пред`явлений до виконання відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох років з дня його вчинення.

Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пісарєнко Г.О. від 07.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60249215 з примусового виконання виконавчого напису № 24439 від 31.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості розмірі 37057,43 дол. США (а.с.44).

Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пісарєнко Г.О. від 07.10.2019 року було стягнуто з ОСОБА_3 виконавчий збір по ВП № 60249215 у розмірі 3 705,74 дол. США (а.с. 51).

Постановою державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2020 року було замінено стягувача за виконавчим написом № 24439, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., а саме замінено стягувача ПАТ «УКРСОЦБАНК» на АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.12).

24.06.2020 року до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява АТ «Альфа-Банк» від 15.06.2020 року щодо повернення та залишення без виконання виконавчого напису № 24439, вчиненого 31.10.2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 37 057,43 дол. США, на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VІІІ (а.с. 47).

24.06.2020 року державним виконавцем Відділу, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404- VІІІ, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 60249215 (а.с. 49).

26 червня 2020 року АТ «Альфа-Банк» листами № 53544/151-35 та № 53942 проінформувало ОСОБА_3 про те, що право вимоги її заборгованості за договором кредиту № 2008/688-ф03.14/7 від 22 лютого 2008 року, що належало товариству було відступлене на користь ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» на підставі Договору факторінгу від 26.06.2020 року, укладеного між Кредитором та Новим кредитором. При цьому також повідомило, що АТ «Альфа-Банк» фінансових та майнових претензій за вказаним договором кредиту до ОСОБА_3 не має (а.с. 14-15).

У цей же день, ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» листом № 26/06-2020 повідомило ОСОБА_3 про те, що всі права вимоги товариства до неї за договором кредиту № 2008/688-ф03.14/7 від 22 лютого 2008 року були відступлені фізичній особі ОСОБА_2 (новому кредитору) на підставі договору-відступлення права вимоги від 26 червня 2020 року, укладеного між ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» та Новим кредитором (а.с.16).

24.07.2020 року державним виконавцем Відділу прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 62654730, по примусовому виконанню постанови № 60249215, виданої 07.10.2019 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Пісарєвою Г.О., про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити про те, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі в тексті - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

У відповідності з наведеними нормами, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Таким чином, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі.

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду з даною позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в тому числі, і з підстав його вчинення у відсутності обов`язкових документів, передбачених законом, не надала суду договору відступлення прав вимоги на користь відповідача ОСОБА_2 , постанови про заміну сторони виконавчого провадження на вказану особу, у зв`язку з чим залишилось не зрозумілим, чому саме ОСОБА_2 є відповідачем у справі.

Слід зазначити, що позивач не скористалась своїм правом та будь-яких клопотань про витребування необхідних доказів на підтвердження позовних вимог нею заявлено не було.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 5 наведеної статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Крім того, відповідно до частини 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Таким чином, позивач не надала суду жодних доказів на обґрунтування позовних вимог, обмежившись лише твердженнями в позові про незаконність спірного виконавчого напису.

Крім того, як було встановлено при розгляді справи, виконавчий напис було повернуто 24.06.2020 року за заявою стягувача - АТ "Альфа-Банк", державним виконавцем Відділу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VІІІ, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 60249215.

Тим більш, строк пред`явлення до виконання виконавчого напису вже закінчився.

Отже, як було встановлено судом, сьогодні на виконанні державного виконавця перебуває лише виконавче провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 3705,74 доларів США, не згода зі сплатою якого, на думку суду, і стала підставою для звернення до суду з даним позовом, враховуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 року, якою було відмовлено позивачеві у задоволенні позову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено обґрунтованість позовних вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 206, 259, 263, 2 64, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.