УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю

представника скаржника Луценко І.В.

державного виконавця Шевчук А.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),кст>

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.

В обґрунтування заявлених в скарзі вимог зазначає, що Соснівським відділом ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється виконавче провадження №48266967 з примусового виконання виконавчого листа №2-1961/11 виданого 11 жовтня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 86076, 91 доларів США, що еквівалентно 662 737 гривень 02 копійки.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі №925/531/10 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та мораторій на задоволення вимог його кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боргів ОСОБА_1 арбітражного керуючого ОСОБА_2 .

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 листопада 2020 у справі №925/531/20 затверджено план реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 , скасувано усі арешти та інші обтяження, накладені на його майно та грошові кошти, припинено повноваження керуючого реструктуризацією ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.11.2020 у справі №925/531/20 провадження у справі закрито відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства,у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів боржника; звільнено ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

Але, Соснівським відділом ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до цього часу здійснюється виконавче провадження №48266967 з примусового виконання виконавчого листа №2-1961/11, виданого 11 жовтня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 86076, 91 доларів США, що еквівалентно 662 737 гривень 02 копійки.

Враховуючи викладене, скаржник звернувся до Соснівького районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.

Представник скаржника - адвокат Луценко І.В в судовому засіданні заявлені в скарзі вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Зазначила, що відповідно до п.3) ч.2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме:

3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Враховуючи викладене, підстави для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно безпосередньо в судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Соснівським відділом ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється виконавче провадження №48266967 з примусового виконання виконавчого листа №2-1961/11 виданого 11 жовтня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 86076, 91 доларів США, що еквівалентно 662 737 гривень 02 копійки.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі №925/531/10 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та мораторій на задоволення вимог його кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боргів ОСОБА_1 арбітражного керуючого Пшеничного Сергія Миколайовича.

01 липня 2020 року на офіційному сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет було розміщене повідомлення про відкриття провадження у справі №925/531/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Із заявами про визнання грошових вимог до боржника до Господарського суду Черкаської області звернулися ОСОБА_3 та акціонерне товариство "Альфа-Банк".

Ухвалою від 22 вересня 2020 року за результатами проведення попереднього засідання у справі №925/531/20:

1) визнано грошові вимоги ОСОБА_3 до боржника у справі №925/531/20 на суму 1664086,00 грн., у тому числі: 4204,00 грн. першої черги задоволення і 1659882,00 грн. четвертої черги задоволення;

2) визнано грошові вимоги акціонерного товариства "Альфа - Банк" до боржника у справі №925/531/20 на суму 682256,77 грн., у тому числі: 4204,00 грн. у першу чергу задоволення, 544819,87 грн. у четверту чергу задоволення і 133232,90 грн. у шосту чергу задоволення;

3) відмовлено у визнанні решти заявлених акціонерним товариством "Альфа - Банк" грошових вимог до боржника у справі №925/531/20;

4) зобов`язано керуючого реструктуризацією ОСОБА_2 не пізніше 14 днів з дня постановлення цієї ухвали провести збори кредиторів;

5)призначено засідання суду з розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або питання про прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі №925/531/20.

09 листопада 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшли план реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 від 05 листопада 2020 року, протокол загальних зборів кредиторів боржника від 05 листопада 2020 року №2 про затвердження плану реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 і клопотання керуючого реструктуризацією ОСОБА_2 про затвердження цього плану реструктуризації боргів боржника у справі №925/532/20.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 листопада 2020 у справі №925/531/20 затверджено план реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 , скасувано усі арешти та інші обтяження, накладені на його майно та грошові кошти, припинено повноваження керуючого реструктуризацією ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кодексу України з процедур банкрутства, з дня затвердження плану реструктуризації боргів боржник починає погашення вимог кредиторів згідно з умовами такого плану.

Згідно ч.1 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства, не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів боржник зобов`язаний надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів.

Відповідно до ч.2 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд у п`ятиденний строк після отримання звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, але не пізніше 10 днів після закінчення строку виконання такого плану, призначає судове засідання для розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів. У цьому судовому засіданні кредитори можуть висловити свої скарги на дії боржника щодо виконання плану реструктуризації боргів.

Згідно ч.3 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також скарг кредиторів господарський суд постановляє одне з таких рішень:

1) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів;

2) про невиконання боржником плану реструктуризації боргів, визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до ч.4 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів.

Згідно ч. 5 ст 129 Кодексу України з процедур банкрутства, у разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами.

Відповідно до ч.1 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.

Згідно ч.2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме:

1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи;

2) сплати аліментів;

3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Враховуючи дострокове повне виконання ОСОБА_1 затвердженого ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.11.2020 у справі №925/531/20 плану реструктуризації боргів боржника, відсутність скарг кредиторів щодо невиконання цього плану, ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 травня 2022 року клопотання представника боржника адвоката Макеєва В.Ф. від 14.03.2022 про закриття провадження у справі №925/531/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 задоволено, провадження у справі - закрито відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 129 Кодексу України з процедур банкрутства,у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів боржника; звільнено ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

В ухвалі господарського суду Черкаської області від 05 травня 2022 року у справі № 925/531/20 зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.

Докази закінчення виконавчого провадження №48266967 з примусового виконання виконавчого листа №2-1961/11 виданого 11 жовтня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 86076, 91 доларів США в матеріалах справи відсутні і учасниками справи суду не надані.

Крім того, скаржник в своїй скарзі просить визнати неправомірною бездіяльність Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому, скаржником не зазначено бездіяльність якого саме державного виконавця останній просить визнати неправомірною в своїй скарзі.

Статтею 451 ЦПК України не передбачено визнання неправомірними дії всього відділу державної виконавчої служби, а не державного виконавця.

Згідно ч.ч.1,3ст.4 «Вимоги до виконавчого документа» Закону України « Про виконавче провадження, у

виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. (ч.3 ст.4 Закону України «Пров виконавче провадження»).

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судових наказів;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

Доказів отримання державним виконавцем виконавчого документу ухвали господарського суду Черкаської області від 05 травня 2022 року у справі № 925/531/20, який відповідає вимогам ч.ч.1,3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» , матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Відповідно до п.6) ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Враховуючи викладене, вимоги скаржника в частині визнання протиправною бездіяльності Соснівського відділу ДВС у місті Черкаси - задоволенню не підлягають.

Крім того, скаржником заявлено вимоги про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шемчук А.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Зазначила, що стягнення судових витрат з відділів державної виконавчої служби, державних виконавців заборонено.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку Верховного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 753/23491/16-ц, якою в тому числі було стягнуто з відділу державної виконавчої служби витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, «Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі ЦПК України 2004 року), до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої статті 84 ЦПК України 2004 року, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», чинного на час виникнення спірних правовідносин, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)».

В постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

В обгрунтування заявлених вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, скаржником до скарги останнього додано копію договору про надання правоничої допомоги адвокатом Макєєвим В.Ф. від 25 листопада 2019 року, квитанцію до прибуткового касового ореру № 17/11/22 від 17 листопада 2022 року на сум 3000 гривень; копію акту наданих послуг від 17 листопада 2022 року.

Враховуючи складність справи, кількість складених адвокатом процесуальних документів та вчинених процесуальних дій, оскільки адвокат Макєєв В.Ф. не приймав участі в судових засіданнях, враховуючи, що заявлені в скарзі вимоги підлягають задоволенню частково, з Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені останнім судові витрати на правничу допомогу в сумі 1500 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 83, 89, 95, 133, 141, 260, 261, 263, 353, 441, 447-452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який уповноважений на вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 48266967, винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48266967 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1961/11, виданого 11 жовтня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси.

Стягнути з Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18028, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному Державному реєстрі підприємств і організацій України 34998129) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини заявлених в скарзі вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвала не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлений 01 лютого 2023 року.

Суддя О.М. Борєйко