Справа № 574/257/23
Провадження 2/574/114/2023
У Х В А Л А

24 квітня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суду Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об`єктом спільної власності подружжя та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

До Буринського районного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ майна, що є об`єктом спільної власності подружжя та стягнення грошової компенсації.

Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 24.03.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання від представника позивача ОСОБА_5 - адвоката Яковенка С.М. до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 по справі 574/257/23.

В підготовчому судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 та її представник просили прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник не заперечували проти об`єднання позовів в одне провадження та подали в судовому засіданні заяву про забезпечення позову, яку мотивували тим, що після припинення шлюбних відносин все спільно нажите майно залишилось у володінні та користуванні відповідача, в тому числі і автомобіль «Nissan Rogue», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору. Відповідач ОСОБА_5 позов не визнає та подала відзив на його позовну заяву. Оскільки судовий процес щодо поділу майна, що є об`єктом спільної власності подружжя, може тривати довго, а відповідач за цей час може продати спірний автомобіль або зняти з реєстрації, що може ускладнити процес розгляду справи та в подальшому виконання рішення суду. Крім того, відповідачка не визнає його права на спільне нажите рухоме майно, залишила його без жодного об`єкту спільної власності, не бажає вирішити спір в досудовому порядку.

На підставі викладеного, просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме автомобіль «Nissan Rogue», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору ідо набрання чинності рішення суду у справі заборонити будь-яким способом, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного вище рухомого майна.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 та її представник заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позиву, покликаючись на її безпідставність.

Заслухавши доводи сторін та їх представників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Приймаючи до уваги, що предметом як первісного позову так і у зустрічного позову є поділ майна, що є об`єктом спільної власності подружжя та стягнення грошової компенсації та вимоги за даними позовами взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, форма і зміст зустрічної позовної заяви відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, суд вважає за необхідне прийняти зустрічний позов та об`єднати його в одне провадження з первісним.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 1 та 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

В свою чергу арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об`єктом спільної власності подружжя та стягнення грошової компенсації. Крім іншого, просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 384559 грн. компенсації вартості частки автомобіля «Nissan Rogue», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , однак сам транспортний засіб просить виділити ОСОБА_5 .

Таким чином, позивачем не обґрунтовано, яким же чином відчуження спірного автомобіля може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі, та що є необхідність саме в накладенні арешту на вказаний транспортний засіб та заборони будь-яким способом, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо нього.

Крім того, до заяви про забезпечення позову взагалі не на дано жодних доказів, що право власності на автомобіля «Nissan Rogue», 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 на даний час зареєстровано саме за ОСОБА_5 .

За наведеного, з урахуванням підстав та змісту позову, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін, суд вважає, що необхідність накладення арешту на нерухоме майно, а саме автомобіль «Nissan Rogue», 2016 року випуску, є необґрунтованою і такий вид забезпечення позову є не співмірним із заявленими позовними вимогами в цій справі.

Враховуючи викладене заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149, 150-153, 193, 197, 198 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації прийняти до спільного розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об`єктом спільної власності подружжя та стягнення грошової компенсації.

Об`єднаному провадженню присвоїти номер судової справи №574/257/23 (провадження №2/574/114/2023).

Встановити відповідачу за зустрічним позовом п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення даної ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на зустрічну позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Ухвала суду в частині відмови у забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 28.04.2023 року.

Суддя: Т.Р. Гук