Справа № 274/5921/22 Провадження № 2/0274/346/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Василюк А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

21.10.2022 ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 1 000,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.05.2020 він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 1000 грн. При одержанні коштів позичальник надав розписку від 02.05.2020, де зобов`язався повернути кошти за пів року, однак у вказаний термін та до теперішнього часу відповідач свого зобов"язанння не виконав.

Він офіційно не працює, є особою з інвалідністю І групи та неодноразово телефонував відповідачу з приводу боргу, у відповідь чув лише обіцянки та у подальшому повне ігнорування.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 24.10.2022 позивача звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 27.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 22.12.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.02.2023 постановлено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбута В.В. задоволено. Відведено суддю Корбута В.В. від розгляду цивільної справи №274/5921/22.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 цивільну справу передано на розгляд судді Большаковій Т.Б.

Ухвалою суду від 24.02.2023 суддею Большаковою Т.Б. справу прийнято до свого провадження.

У судовому засіданні 21.03.2023 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено, у зв`язку необхідністю повторно викликати відповідача для отримання пояснень.

У судовому засіданні 19.04.2023 позивач позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Пояснив, що позичив відповідачу Сироїду кошти на придбання кросівок, при цьому розписку відповідач написав від імені ОСОБА_3 . Додатково зазначив, що вже звертався до суду з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_3 за цією ж розпискою, судом винесено рішення, яким було задоволено його вимоги. Щодо наявності оригіналу розписки, долученої до справи, пояснив, що йому не відомо, де він знаходиться.

Причини неявки відповідача суду невідомі, будь-яких заяв, клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приписами п. 1 ч.3 ст.223 ЦПК визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

У ході розгляду справи, судом у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду.

Судом встановлено, що 02.05.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір, згідно якого ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1000,00 грн, зі строком повернення до 20.05.2020. Вказана обставина доводиться копією розписки, яку позивач долучив до матеріалів справи ( а.с. 3).

Аналізуючи надану позивачем копію розписки, суд зауважує, що з її змісту вбачається дата складання, отримання грошових коштів ОСОБА_4 та сума цих коштів, а також обов`язок останнього повернути обумовлену суму у визначений час. Отже, з огляду на викладене, суд приходить до переконання, що умови, обумовлені розпискою, за своїм змістом, відповідають умовам договору позики.

Водночас, як стверджував у судовому засіданні позивач, розписка від 02.05.2020 вже була предметом розгляду у іншій цивільній справі, де відповідачем визначено ОСОБА_4 , та у вказаній цивільній справі винесено рішення, яке набрало законної сили. В підтвердження наведених обставин позивачем для огляду у судовому засіданні надано вказане рішення.

Так, судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/6273/20 від 03.03.2021 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 02.05.2020 у розмірі 1012 гривень 68 копійок.

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Твердження позивача про те, що вказані кошти ним надано у борг не ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 , який навмисно у розписці вказував не свої дані, жодними доказами не підтверджено.

Згідно копії талону - повідомлення єдиного обліку № 12699 25.07.2022 Бердичівським РВП зареєстровано звернення ОСОБА_1 про допомогу у врегулюванні питання повернення коштів, які він позичивОСОБА_2 два роки тому 14.09.2020 о 12 год за адресою: АДРЕСА_1 та на даний час гроші не повернуті (а.с.5).

Разом з тим, інформація про те, що Бердичівським РВП зареєстровано звернення ОСОБА_1 про допомогу у врегулюванні питання повернення коштів не свідчить про те, що кошти отримано саме ОСОБА_2 , оскільки позивачем до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження цього.

Зокрема, позивачем не долучено матеріалів перевірки за його зверненням, з клопотанням про витребування доказів позивач до суду не звертався.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

V. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, ухвалою суду позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення відповідачем будь-яких судових витрат у справі, суд дійшов висновку, що підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: відсутні відомості.

Повний текст рішення виготовлено 24.04.2023.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА