Справа №295/414/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.,

позивача та її представника, відповідача та її представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна сумісною власністю подружжя та поділ майна та об"єднаний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна сумісною власністю подружжя та поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , 15.01.2018 р. звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог зареєстрованої 13.05.2022 р., з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог від 01.12.2023 р.( Т. 6 а.с.245), яка прийнята судом, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за позивачем право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки ( Т. 1 а.с. 180-237). Зазначила, що 26 лютого 2001 року позивач разом із чоловіком прийняли рішення про придбання для спільного проживання недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 . Кошти на придбання будинку були спільною сумісною власністю подружжя. Проте, відповідач ОСОБА_5 , в супереч домовленості з дружиною, оформив спірне майно на свого батька шляхом укладення договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 26.02.2001 року, згідно якого покупцем є ОСОБА_3 . Згідно договору, предметом продажу є незакінчений будівництвом житловий будинок з відсотком готовності 45%. Продаж вчинено за ціною 18 655 грн.

Починаючи з лютого 2001 року по 2003 рік включно, позивач разом із відповідачем ОСОБА_5 шляхом власної праці та за спільні кошти проводили добудову вказаного будинку. На момент придбання недобудованого будинку в останньому було відсутнє світло, газ, вода. На час введення будинку в експлуатацію, спірний будинок істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат, які були внесені в тому чслі і ОСОБА_6 , площа будинку за рахунок добудови значно збільшилася. Крім того, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.05.2021р. просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти, що обліковувалися станом на 20.01.2015 року на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 4314 Євро та 13035,00 доларів США; ПАТ «Міський комерційний банк» в розмірі 45627,70 грн.; АТ «Імексбанк» в розмірі 130 657,00 грн.; АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в розмірі 2349 доларів США та на 3000,00 гривень; АТ «Ощадбанк» в розмірі 10342,00 грн.; ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» в розмірі 139 555,00 гривень; АТ «Комерційний банк «Приват Банк» в розмірі 3197,77 доларів США; ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 2437 доларів США. Виділити у власність ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1 ) частину грошових коштів, що є спільною сумісною вартістю подружжя у сумі 164590,85 грн., 10509,38 доларів США та 2157,00 Євро, стягнувши їх з ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_2 )( Т. 6 а.с.16-32).

17.01.2018 р. ухвалою Богунського районного суду м.Житомира суддею Зосименко О.М. справу направлено за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області. 07.02.2018 р. суддею Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М. відкрито провадження в справі. Житомирським районним судом Житомирської області ухвалою від 16.03.2018 р., суддею Дубовік О.М., застосовано заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 . 19.03.2018 р. ОСОБА_3 направив до суду відзив на позовну заяву( Т. 1 а.с. 132-136), заперечував щодо його задоволення, зазначив, що майно на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2001 р. належало йому особисто, тому підстав для визнання житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має. Позивачем не доведено доказами внесення, власних коштів для придбання спірного майна. 23.03.2018 р. ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_7 направив до суду відзив, яким заперечував в задоволенні позову, зазначив, що спірний будинок та земельна ділянка належать йому на підставі договору дарування, тому підстав визнати його спільною сумісною власності не має. Доводи позивача про добудови та проведені ремонти можна розцінювати лише як покращення житлових умов, а не збільшення майна подружжя, надані докази не свідчать про істотне збільшення вартості майна. Зазначив, що в 2003 році отримав в дар вже закінчений будівництвом будинок. Крім того, вказав що рішенням Богунського районного суду в справі № 295/13862/16 визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожнимпо 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 та право власності за кожним по 1/2 частині автомобіля марки NISSAN Juke, д.н.з. НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , 2011 року випуску, кошти які розміщені в установах банків, ОСОБА_2 зазначив, що отримав від батька який має гарні статки, просив відмовити в задоволенні їх поділу.( Т. 1 а.с.151-156). 28.03.2018 р. ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області справу передано за підсудністю до Богунського районного суду м.Житомира. Суддею Богунського районного суду м.Житомира Слюсарчук Н.Ф. 18.04.2018 р. задоволено самовідвід. 20.04.2018 р. ухвалою Богунського районного суду м.Житомира матеріали справи залишено без руху. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 11.05.2018 року суддею Чішман Л.М. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя прийнято до розгляду( Т. 1 а.с175). Ухвалою від 02.08.2018 р. витребовувались докази з Житомирського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, з Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, зФілії Житомирського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк», відділення Житомирська обласна дирекція ПАТ «Правекс Банк», відділення ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Платинум Банк», відділення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», центральне відділення ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Імекс Банк», ПАТ «Міський комерційний банк», відділення ПАТ «Дельта Банк», відділення ПАТ «Укрсиббанк», відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» відділення ПАТ «Укргазбанк», відділення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відділення ПАТ «ОТП Банк» в м. Житомир, відділення ПАТ «Укрсоцбанк», відділення ПАТ «ВТБ Банк» в м. Житомир, відділення ПАТ «Укрексімбанк» відділення ПАТ «Альфа-Банк», відділення ПАТ «Західінкомбанк», відділення ПАТ «Промінвестбанк» відомості щодо відкриття рахунків на ім`я: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) із зазначенням відомостей про рух коштів на них за період з січня 2000 року по 20 січня 2015 року.

21.02.2019 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна та відповідно до позовної заяви (т. 4, а.с. 1-13) та заяви про збільшення позовних вимог та зміну предмету позову (т. 6, а.с. 94-100) просив визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в розмірі 394 800,00 грн. та 11 911,01 дол. США, що знаходилися на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Дельта Банк», АТ «Банк Форвард», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Банк «Фінанси та кредит». В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 197 400,00 грн. та 5955,55 дол. США. 21.03.2019 р. ухвалою Богунського районного суду м.Житомира призначено судову будівельно-технічну експертизу. 20.06.2019 р. та 13.11.2019 ухвалами Богунського районного суду м.Житомира витребовувались доркази, а саме документи щодо об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку, з Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, матеріали реєстраційної справи щодо державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, з Приватного підприємства «Регіональний центр незалежних оцінок» звіт про вартість нерухомого майна об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки. 20.06.2019 р. ухвалою Богунського районного суду м.Житомира позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна сумісною власністю подружжя та поділ майнапо справі №295/414/18 та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спальною сумісною власністю подружжя та поділ майна по справі №278/458/19- об`єднано в одне провадження, присвоєно справі номер № 295/414/18. 14.01.2020 р. направлено цивільну справу №295/414/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна експерту Свістунову Ігорю Сергійовичу для продовження виконання ухвали суду від 21.03.2020 року про призначення будівельно-технічної експертизи. Ухвалами від 22.12.2020 року та від 22.02.2021 р. витребувано докази у ПАТ «Дельта Банк», з філії «Житомирське регіональне управління» акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», відділення акціонерного товариства «ОТП Банк» в м. Житомирі, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», з Житомирського відділення акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Платінум Банк», Акціонерного товариства «Правекс Банк», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», АБ «Банк Форвард», Акціонерного товариства «Ідея Банк», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт».

13.05.2021 р. прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 від 13.05.2021 року про збільшення позовних вимог та витребувано докази в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни, витребувано докази в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Грошової Світлани Василівни, витребувати докази в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, витребувано докази в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Стандарт» Грицака Ігоря Юліановича.

07.06.2021 р. представник відповідача ОСОБА_8 направив до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, з вимогами погодився частково ( Т. 6 а.с. 59-62). Зазначив, що частина котів, які просить стягнути ОСОБА_1 не підтверджуються належними доказами. Не заперечував щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя коштів, які обліковуються в ПАТ "Міський комерційний банк" в розмірі 45627,70 грн. 23.06.2021 р. відповідач ОСОБА_2 через представника ОСОБА_8 подав заяву про збільшення позовних вимог та просив визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в розмірі 394 800,00 грн. та 11 911,01 дол. США, що знаходилися на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Дельта Банк», АТ «Банк Форвард», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Банк «Фінанси та кредит». В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 197 400,00 грн. (сто дев`яносто сім тисяч чотириста гривень 00 коп.) та 5 955,55 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять доларів США 55 центів).

Ухвалою 01.07.2021 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 від 29.06.2021 року про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою від 02.09.2021 р. судом закрито підготовче судове засідання ( Т. 6 а.с. 124-127)

01.12.2023 р. позивач ОСОБА_1 відмовилась від частини позовних вимог, а саме від вимог про визнання недійсними в частині покупця договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 10 липня 2014 р., посвідчених приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О. В. та зареєстрованих в реєстрі за №№1686, 1687 та визнання покупцем ОСОБА_2 , вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку та земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0600 га з кадастровим номером :04:008:0034, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , та визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_3 . В судовому засіданні 13.01.2023 р відмовиласьвідвимог про визнання права власності на грошові кошти, що обліковувались на депозитних та поточних рахунках відкритих у банках АТ «Ощадбанк» та ПАТ «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_2 , позовних вимог про визнання за позивачем, ОСОБА_1 , права власності 1/2 частину коштів та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 1/2 частини грошових кошті, ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 13.01.2023 р. відмова прийнята судом. 13.01.2023 р. представником позивача подано заяву про виправлення арифметичних помилок в прохальні частині позовної заяви та просила врахувати, що в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вірним необхідно рахувати суму 38358,02 дол. США , докази про наявність сум містяться на а.с. 35-54 в томі 3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, позовні вимоги підтримали просили задовольнити. Вимоги за об"єднаним позовом ОСОБА_2 визнали, не заперечували щодо проведення стягнення грошових сум шляхом зарахування. В судовому засіданні 13.01.2023 р. визнали , що на розрахункових рахунках ОСОБА_1 зберігалися кошти на дату розлучення - 20.01.2015 р., а саме АТ «Дельта Банк» 155 000,00 грн. ( Т.3 а.с.140); АТ «Банк Форвард» 7000,00 грн. ( Т.4 а.с. 148); АТ КБ «Приватбанк» 995,02 дол. США ( Т.5 а.с. 161). 995,99 дол США ( Т. 5 а.с.162) ; 938,05 дол. США (Т. 5 а.с.168) ; АТ «Банк «Фінанси та кредит» 5000,00 дол США ( Т. 6 а.с. 99) 4000,00 дол. США ( Т. 6 а.с. 100) . Відповідач та його представник в судовому засіданні позовну вимогу щодо визнання права спільної сумісної власновсті на майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , та визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 не визнали, просили відмовити в повному обсязі. Крім того, заперечували щодо визнання коштів, які зберігались в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 900 дол. США та 270 дол. США спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу, оскільки вказані кошти витрачені в період перебування сторонами в шлюбі, а саме зняті з рахунку 06.01.2015 р. та 08.01.2015 р. Просили врахувати, що розмір коштів внесених на розрахункові рахунки в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вносився в дол. США та одночасно зазначався еквівалент в гривні. Заперечували про визнання коштів, які зберігаються на депозитному рахунку в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 2000,00 дол. США спільною сумісною власністю подружжя з підстав відсутності підпису вкладника на копії договору, та доказів про наявність коштів на рахунку станом на 20.01.2015 р. Решту позовних вимог щодо визнання права спільної сумісної власності на грошові кошти в судовому засіданні 13.01.2023 р. визнали, а саме ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» кошти в розмірі 181,00 дол. США( Т. 3 а.с. 36) ; 181,00 дол. США( Т. 3 а.с. 46); 230,00 дол. США( Т. 3 а.с. 48) ; 460,00 дол. США( Т. 3 а.с.49); 230,00 дол. США( Т. 3 а.с. 50) ; 230,00 дол. США( Т. 3 а.с. 51) ; 260,00 дол. США( Т. 3 а.с. 52); 460,00 дол. США( Т. 3 а.с.53); 200,00 дол. США( Т. 3 а.с. 54) ; ПАТ «Міський комерційний банк» в розмірі 45627,70 грн.( а.с. 40 Т. 1); АТ «Імексбанк» в розмірі 13635,50 грн ( Т. 2 а.с. 170); 1000.00 грн. Т. 2 ( а.с. 171); 101000,00( Т. 2 а.с. 172); ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» в розмірі 123 500,00грн. ( Т. 1 а.с. 41); АТ «Комерційний банк «Приват Банк» в розмірі 1028,51 дол. США ( Т. 2 а.с. 151)

Допитана в судовому засіданні 03.11.2022 року свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в 2001 році запросили її поїхати на АДРЕСА_4 , показували, що купили земельну ділянку з недобудованим будинком. В будинку були відсутні вікна, штукатурка, не було комунікацій, туалету, ванни. За рік ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відбудували 2 та 3 поверхи та почали проживати в будинку, підвальне приміщення відбудували пізніше. Ремонтні роботи не бачила хто робив, ОСОБА_13 клеїла обої.

Допитаний в судовому засіданні 01.12.2022 року свідок ОСОБА_15 , який є сусідом пояснив, що в 2001 році йому стало відомо, що продається будинок за адресою АДРЕСА_4 , який свідок мав намір купити. Проте, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких свідок зустрів біля будинку повідомили, що самі тільки придбали вказаний будинок, останні обмінялись номерами телефонів з подальшою необхідністю приватизації земельних ділянок, документи для приватизації приходив підписувати ОСОБА_14 . Свідок зазначив, що батька ОСОБА_14 - на ім"я ОСОБА_16 не знає. Для огляду свідку надавались матеріали справи- Т.1 а.с. 24-25, свідок підтвердив, що на фото вид будинку на час придбання. Свідок зазначив, що в будинку були відсутні всі комінікації, проживати одразу було не можливо. ОСОБА_17 та ОСОБА_14 поставили пластикові вікна, зробили дах, пустоти заповнювали піною, провели воду та газ, поставили котел для опалення.

Допитана в судовому засіданні 01.12.2022 року свідок ОСОБА_18 , яка є сусідкою сторін пояснила, що будинок будував продавець в 2001 році, була побудована коробка та накритий дах. В будинку були відсутні сходи на другий поверх, внутрішні роботи не зроблені, була відсутня штукатурка, підлога, вода, газ ОСОБА_1 та ОСОБА_5 будинок добудовували, робили все разом, а саме зняли дерев"яну мансарду, привезли будівельні матеріали, зробили дах, встановили бетонний паркан, утеплили будинок- покрили пластиком, переробили вхід. Будівельні роботи проводились найнятими працівниками, ОСОБА_17 і ОСОБА_14 контролювали. Брали дозвіл на газ, навезли родючу- чорну землю, посадили квіти та дерева. Для огляду свідку надавались матеріали справи- Т.1 а.с. 24-25, свідок підтвердила, що на фото вид будинку на час придбання

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 07 січня 2000 року по 20 січня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Житомирського районного суду Житомирської області № 278/2339/14-ц від 06 січня 2015 року, рішення суду набрало в законної сили 20.01.2015 року ( Т. 1 а.с.12). 26 лютого 2001 року придбано недобудований житловий будинок АДРЕСА_4 згідно якого покупцем є ОСОБА_3 , що не заперечувалось сторонами по справі. Згідно п. 1 вказаного Договору предметом продажу є незакінчений будівництвом житловий будинок з відсотком готовності 45%. Продаж вчинено за ціною 18 655 грн.( Т. 1 а.с. 192). На підставі рішення виконкому Іваніської сільської ради 03.04.2002 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок в цілому, за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_3 ( Т. 1 а.с. 193) . Зі змісту договору від 27.12.2003 року вбачається, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 жилою площею 88,1 кв. м. та земельну ділянку площею 1000 кв. м., дар оцінено в 36961,0 грн.( Т.1 а.с 14-17,195).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначена норма закону встановлює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування такої презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками та припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Пунктом 2 частини першої статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно з частиною першою статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування статті 62 СК України збільшення вартості майна повинне відбуватися внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17.

Щодо визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1

На підтвердження проведення ремонтних робіт в жиловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 позивачем долучено до матеріалів справи ряд доказів, проте суд не приймає їх до уваги: - видаткову накладну від 19.09.2003 р. ( Т.1а.с 26), оскільки будівельні матеріали придбавались до отримання в дар ОСОБА_2 житлового будинку; - акт виконаних робіт від 19.07.2004 р. на монтаж утеплювача та монтаж сайдинга містить відомості про замовника- Олександр ( Т.1 а.с 26), та не містить відомостей за якою саме адресою здійснювалось виконання робіт; - прайс-лист про орієнтовні розцінки на ремонтно-будівельні роботи ( Т.1 а.с. 27) вказує на вартість робіт, та не може бути доказом проведення вказаних робіт у спірному будинку; - -накладна від 11.10.2003 р. замовлено кухонний куточок ( Т. 1 а.с. 28) вказане майно не є предметом поділу; - накладна від 17.12.2004 р. на суму 228,00 ( Т. 1 а.с. 28) не містить відомостей про покупця та не може свідчити з якою метою придбавалось майно; - накладна б/н та дати, відпущено ОСОБА_19 будівельні матеріали ( Т. 1 а.с. 28, зворот) не містить відомостей про дату та оплату, тому не можливо встановити в який пріод та на будівництво якого об"єкту використовувались будівельні матеріали; - накладна 34 від 10.09.2004 р, містить відомості про одержувача ОСОБА_19 , будівельні матеріали ( Т. 1 а.с. 28, зворот) - проте, позивачем не доведено, що вказані будівельні матеріали були використані для ремонту чи поліпшення спірного майна; - квитанція 5 від 04.07.2003 р. придбано матрац, суд до уваги вказаний доказ не приймає, оскільки не є предметом поділу; - квитанція № 6 від 05.07.2003р. придбано поверхню газову( Т. 1 а.с. 29), містить прізвище ОСОБА_20 , однак лише вказує на придбання майна, яке не є предметом поділу; - перелік витрачених матеріалів 26.07.2004 р. замовник ОСОБА_21 1 а.с. 30) не містить відомостей за якою саме адресою проводились роботи та відомостей про те чи витрачались матеріали на будівництво спірного майна; - видаткова накладна 18.06.2003 р. одержувач Шахрай, плінтус ( Т. 1 а.с. 30) придбано до отримання в дар ОСОБА_2 житлового будинку; - рахунок 40 від 06.06.2003 платник ОСОБА_22 1 а.с.31) невідомий товар та видаткова накладна від 16.12.2003 р. - монтажна піна ( Т. 1 а.с.31), рахунок фактура від 16.12.2003 р. одержувач ОСОБА_23 матеріали труби - перехідники ( Т. 1 а.с. 32) придбано до отримання в дар ОСОБА_2 житлового будинку. Т. 1 ( а.с 33) - товарні чеки - 02.11.2003- бра ; 22.10.2003 світильник не є предметом поділу Т. 1 ( а.с 33) - квитанція до прибуткового касового ордеру № 1230 26.09.2003 - щебінь; квитанція до прибуткового касового ордеру № 80 18.06.2003; квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н 10.10.2003 - жалюзі не містять відомостей про поліпшення та проведення ремонтних робіт у спірному будинку. Зі змісту акта затвердженого 29.03.2002 року ( Т. 1 а.с. 20) вбачається, що державній технічній комісії пред"явлений закінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_4 . Замовником робочого проекту на газопостачання житлового будинку АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 22.06.2020 року судовим експертом складено висновок судової оціночно-будівельної та будівельно технічної експертизи ( Т. 5 а.с. 75-109), з якого вбачається, що дійсна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 на день проведення експертизи становить 2 191 200,00 грн., вартість досліджувального об"єкту із ступенем готовності станом на 26.02.2001 р. на рівні 45% становить 986 000,00 грн. В зв"язку із тим, що визначити поліпшення, які були здійснені із 26.02.2001 р. по 27.11.2003 та з 27.11.2003 по 20.01.2015 не вбачалось за можливе, тому визначити вартість житлового будинку із урахуванням добудов та перебудов та інших робіт по поліпшенню експертом не вбачалось за можливе. Зі змісту свідоцтва про право власності від 03.04.2002 року ( а.с. 17 Т. 1 ) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності в цілому на житловий будинок в АДРЕСА_4 , що вказує на ту обставину, що будинок на дату реєстрації права власності добудований в повному обсязі. Надані позивачем ОСОБА_1 докази в підтвердження обставин придбання будівельних матеріалів під час спільного проживання з відповідачем, а саме накладні, рахунки та інш. в переважній більшості свідчать про придбання будівельних матеріалів до набуття ОСОБА_2 права власності на будинок, надані докази не містять переконливих відомостей, що будівельні матеріали були використані для поліпшення спірного майна. Покази свідків вказують лише на ту обставину, що позивач дійсно приймала участь в облаштуванні будинку, про те, з показів свідків неможливо чітко встановити в якому розмірі участь ОСОБА_1 призвела до значного поліпшення майна, оскільки свідки достаменних відомостей про об"єм та технічні характеристики використаних для будівництва матеріалів не зазначали, як і не зазначили про об"єм виконаних сторонами робіт, що в сукупності або окремо могло б свідчити про значне поліпшення спірного майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за недоведеністю.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання грошових коштів, які зберігались на розрахункових рахунках ОСОБА_2 станом на день розлучення 20.01.2015 р. спільною сумісною власністю подружжя та їх поділу:

Суд приходить до висновку, що вимога про визнання коштів, які зберігались в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 900 дол. США та 270 дол. США (Т.3 а.с. 32), спільною сумісною власністю подружжя, до задоволення не підлягає, оскільки вказані кошти витрачені в період перебування сторонами в шлюбі, а саме зняті з рахунку 06.01.2015 р. та 08.01.2015 р.

Суд не приймає до уваги заяву про виправлення арифметичних помилок в прохальні частині позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана до суду представником позивача 13.01.2023 р. в якій остання просила врахувати, що розмір коштів внесених на розрахункові рахунки в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вірним необхідно рахувати суму 38358,02 дол. США , докази про наявність сум містяться на а.с. 35-54 в том 3, оскільки саме зі змісту доказів на які вказує представник позивача містяться відомості про те, що кошти вносились в дол. США та визначався їх еквівалент в гривні за курсом НБУ на день внесення коштів.

Заперечення відповідача про визнання коштів, які зберігаються на депозитному рахунку в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 2000,00 дол. США ( Т. 6 а.с. 25 зворот) спільною сумісною власністю подружжя з підстав відсутності підпису вкладника на копії договору, суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи міститься копія договору-заяви № 300937/2047/1-15 від 08.01.2015 р. про банківський строковий вклад( депозит) "класік" зі змісту якого вбачається, що вкладником ОСОБА_2 на депозитний рахунок прийнято грошові кошти в іноземні валюті 2000,00 дол. США ( Т. 6 а.с. 25) та меморіальний валютний ордер № 15144991 на суму 2000,00 дол США ( Т. 6 а.с. 25 зворот), які в сукупності дають суду підстави вважати, що вказані кошти були внесені на депозитний рахунок та зберігались на останньому. На спростування вказаних обставин відповідачем не надано належних та допустимих доказів. Враховуючи, банківську таємницю, а також те, що кошти внесені ОСОБА_2 , належать саме йому як вкладнику та саме йому банк мав право надати відповідні відомості про наявність чи відсутність вкладу, останній вказаним правом не скористався та не спростував відомості надані позивачем, тому суд приходить до висновку, що кошти в сумі 2000,00 дол. США є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу. Решта сум грошових коштів зазначених позивачем, які зберігались в даному банку не підтверджена відповідними доказами тому до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні під час огляду матеріалів справи 13.01.2023 р., щодо коштів, які ОСОБА_1 просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та які зберігались на дату розлучення - 20.01.2015 р. та просить здійснити поділ вказаного майна шляхом стягнення 1/2 частини коштів на свою користь, а відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував вказаних обставин, крім того, останні підтверджуються відповідними письмовими доказами, а саме :

- ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» кошти в розмірі 181,00 дол. США( Т. 3 а.с. 36) ; 181,00 дол. США( Т. 3 а.с. 46); 230,00 дол. США( Т. 3 а.с. 48) ; 460,00 дол. США( Т. 3 а.с.49); 230,00 дол. США( Т. 3 а.с. 50) ; 230,00 дол. США( Т. 3 а.с. 51) ; 260,00 дол. США( Т. 3 а.с. 52); 460,00 дол. США( Т. 3 а.с.53); 200,00 дол. США( Т. 3 а.с. 54) Всього: 2432,00 дол. США

- ПАТ «Міський комерційний банк» в розмірі 45627,70 грн.( а.с. 40 Т. 1); -ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» в розмірі 123500,00 грн. ( Т. 1 а.с. 41) Пояснення позивача- ОСОБА_1 , що за змістом депозитного договору на суму 123500,00 грн. ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» зобов"язаний був нараховувати відсотки, суд до уваги не приймає, оскільки суду не надано доказів про те, що нараховані відсотки не були зняті з рахунку в період шлюбу, не витрачені в інтересах сім"ї та зберігались на рахунку відповідача станом на 20.01.2015 р. За таких обставин, вимога про стягнення решти коштів 16055,00 грн. ( 139 555,00 грн. - 123500,00 грн.), а саме % за вкладом не підтверджена відповідними доказами, тому до задоволення не підлягає;

-АТ «Комерційний банк «Приват Банк» в розмірі 1028,51 дол. США ( Т. 2 а.с. 151) Решта коштів 2169,26 ( 3197,77-1028,51 дол. США) заявлених позивачем- ОСОБА_1 , які зберігались в даному банку не підтверджена відповідними доказами, тому до задоволення не підлягає.

-АТ «Імексбанк» в розмірі 13635,50 грн ( Т. 2 а.с. 170); 1000,00 грн. Т. 2 ( а.с. 171); 101000,00( Т. 2 а.с. 172) Всього: 115635 грн. Решта коштів 15022,00 грн. ( 130657,00 грн. - 115635,00 грн) заявлених ОСОБА_1 , які зберігались в даному банку не підтверджена відповідними доказами, не визнана відповідачем, тому до задоволення не підлягає.

Всього коштів, які суд визнає спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу, які зберігались на розрахункових рахунках ОСОБА_2 : 5460,51 дол. США (з розрахунку 2000,00 дол. США + 2432,00 дол. США +1028,51 дол. США) та 284762,70 грн. ( з розрахунку 45627,70 грн.+ 115635 грн. +123500,00 грн.)

Решта позовних вимог про поділ коштів, які на думку ОСОБА_1 зберігалися на розрахункових рахунках ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки не доведені позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання грошових коштів, які зберігались на розрахункових рахунках ОСОБА_1 станом на день розлучення 20.01.2015 р. спільною сумісною власністю подружжя та їх поділу.

В судовому засіданні під час огляду матеріалів справи 13.01.2023 р., щодо коштів, які ОСОБА_2 просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та які зберігались на дату розлучення - 20.01.2015 р. та просить здійснити поділ вказаного майна шляхом стягнення 1/2 частини коштів на свою користь, а відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувавла щодо вказаних обставин, крім того, вказані обставини підтверджуються відповідними письмовими доказами, а саме :

- АТ «Дельта Банк» 155 000,00 грн. ( Т.3 а.с.140);

- АТ «Банк Форвард» 7000,00 грн. ( Т.4 а.с. 148);

- АТ КБ «Приватбанк» 995,02 дол. США ( Т.5 а.с. 161). 995,99 дол США ( Т. 5 а.с.162) ; 938,05 дол. США (Т. 5 а.с.168) Всього в даному банку: 2929,06 дол. США

- АТ «Банк «Фінанси та кредит» 5000,00 дол США ( Т. 6 а.с. 99) 4000,00 дол. США ( Т. 6 а.с. 100) Всього в даному банку: 9000,00 дол США

Всього коштів, які суд визнає спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу, які зберігались на розрахункових рахунках ОСОБА_1 : 162 000,00 грн. ( з розрахунку 155000,00 грн.+ 7000,00 грн. ) 11929,06 дол. США ( з розрахунку 2929,06 дол. США + 9000,00 дол. США)

Решта позовних вимог про поділ коштів, які на думку ОСОБА_2 зберігалися на розрахункових рахунках ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки не доведені позивачем належними та допустимими доказами.

При визначенні способу поділу майна подружжя в вигляді грошових коштів, суд бере до уваги, що частки дружини/чоловіка у спільному майні є рівними, а також запропонований сторонами варіант поділу спільного майна, шляхом стягнення з сторони за яким взагальному рахується більша частина коштів та виходить з такого:

Судом встановлено що станом на 20.01.2015 р. ( день набрання сили рішення суду про розлучення) на розрахункових рахунках ОСОБА_1 знаходилось 162 000,00 грн. та 11929,06 дол. США на розрахункових рахунках ОСОБА_2 5460,51 дол. США та 284762,70 грн.

З урахуванням рівності часток подружжя шляхом зарахування сум, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3234,28 дол. США ( 11929,06 дол. США- 5460,51 дол. США : 2) та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 61381,35 грн.( 284762,70 грн. - 162000,00 : 2)

Відподвідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з урахування курсу встановленого НБУ на день звернення до суду з позовом, а саме 1 дол. США -36,57 грн., суд стягує з сторін судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_2 2422,26 грн. ( з розрахунку 162 000,00 грн. + 436245,72 грн.( еквівалент 11929,06 дол. США) : 2 х 1%) та з ОСОБА_1 2991,22 грн. ( з розрахунку 217794,46( еквівалент в гривні 5460,51 дол. США) + 284762,70 грн. :2 х1%).

Керуючись ст.ст. 57, 60, 62,63,70 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кошти, які зберігались на розрахункових рахунках останніх станом на 20.01.2015 р., а саме кошти на розрахункових рахунках ОСОБА_1 в розмірі 162 000,00 грн. та 11929,06 дол. США та кошти на розрахункових рахунках ОСОБА_2 в розмірі 5460,51 дол. США та 284762,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3234,28 дол. США

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 61381,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422,26 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2991,22 грн. судовго збору.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2023 року

Дані про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , прож. АДРЕСА_1 -є, РНОКПП НОМЕР_1

Адвокат Сіра Аліна Василівна10008 м.Житомир, б-р Новий, 9 оф. 2

Відповідач ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_2

Адвокат Тимофеєв Андрій Володимирович, 10014 м.Житомир -14 а/с 89

Відповідач: ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5

Суддя Л.М.Чішман