Справа № 308/6887/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

за участі заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про продовження обмежувального припису,

встановив:

28.04.2023 заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про продовження обмежувального припису, який наразі встановлений за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 у справі №308/1631/23, та визначити заходи тимчасового обмеження, а саме: - заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;- заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 м, строком на 6 місяців.

В обґрунтування заявленого посилалася на те, що вона перебувала з ОСОБА_2 з 29.11.1986 року по дату ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу від 14.04.2023 у зареєстрованому шлюбі, декілька років назад їхнє життя стало нестерпним, оскільки її чоловік почав систематично проявляти стосовно заявниці, та її рідної сестри, а також їхньої спільної доньки - особи з інвалідністю безпідставну агресію, а щодо останньої почав здійснювати цькування, погрози, психологічно тиснути, принижувати, а також виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, образливими словами, вживати алкогольні напої, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство, як стосовно заявниці, так і стосовно їхньої доньки інваліда, якій категорично заборонено нервувати, так як за станом здоров`я їй необхідний спокій.

Зазначає, що 06.02.2023 судом ухвалено рішення, яким її заяву про видачу обмежувального припису задоволено, видано такий на три місяці. Стверджує, що під час дії обмежувального припису ОСОБА_2 неодноразово намагався вломитися до будинку, погрожувати їй та її рідним фізичною розправою, на що неодноразово викликалися працівники поліції, складалися протоколи й згодом постановлялися постанови судом, якими ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Окрім цього зазначає, що 25.04.2023 вироком Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_2 визнано винним за ст. 390-1 КК України.

Тож, враховуючи, що вирок не набув законної сили, а строк обмежувального припису закінчується 06.05.2023, а тому є необхідність в його продовженні, в тому числі й з огляду на те, що останній погрожував підпалити будинок після закінчення строку обмежувального припису.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засідання зазначила, що ОСОБА_2 чинить на неї постійний психологічний тиск, виражається в її сторону ненормативною лексикою, що завдає шкоди її фізичному та психічному здоров`ю

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 у справі №308/1631/23 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.11.1986 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - ОСОБА_3 , 1998 року народження, яка є особою з інвалідністю з дитинства першої групи та потребує стороннього догляду. Будинок АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_1 належить їй та іншим забудовникам на праві спільної часткової власності. В ході судового розгляду було допитано свідків, які зазначили, що ОСОБА_2 вчиняє постійні сварки, підвищує голос на заявницю та вчиняє на неї психологічний тиск. Щодо останнього працівниками поліції складався терміновий заборонний припис стосовно кривдника, а також такого було притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, так як останній вчиняв домашнє насильство щодо своєї доньки.

Означене в своїй сукупності стало підставою для ухвалення судом рішення про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 3 (три) місяці, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 метрів.

За ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.04.2023 у справі №308/1908/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

За постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2023 у справі №308/3380/23 та від 16.03.2023 у справі №308/3390/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 21.02.2023 та 27.02.2023 домашнього насильства щодо його дружини - ОСОБА_1 й останнього притягнуто до адміністравтиної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з даних АСДС «Д-3» щодо ОСОБА_2 постановлено вирок Ужгородським міськрайонним судом від 25.04.2023 у справі №308/6455/23, за яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, за умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які мають спільну дитину (дітей).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що існує високий рівень вірогідності продовження вчинення ОСОБА_2 чи повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а також її рідних, зокрема доньки, яка є особою з інвалідністю і потребує стороннього догляду, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними,так як ОСОБА_2 порушено тимчасові обмеження обмежувального припису, виданого за рішенням суду від 06.02.2023, а саме повторне вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а відтак умисне невиконання обмежувальних приписів, наслідком чого було ухвалення судом обвинувального вироку щодо ОСОБА_2 за 390-1 КК України (прим. наразі обвинувальний вирок суду не набув законної сили).

Статтею 305-7 ЦПК України регламентовано, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Продовжити строком на 6 (шість) місяців дію обмежувального припису, виданого за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 у справі №308/1631/23 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , яким визначено такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою АДРЕСА_1 та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 100 метрів.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов