ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/2720/22

провадження № 22-ц/4809/805/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника адвоката Бзарова Руслана Валерійовича на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року у складі судді Стручкової Л. І. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Олександрійського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та з урахуванням уточнюючої позовної заяви просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, шляхом зменшення плати по особовому рахунку № НОМЕР_1 за травень 2022 року нарахування в сумі 3 875,84 грн, за червень 2022 року нарахування в сумі 2 099,89 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

На отримання водопостачання у власну квартиру між позивачем та відповідачем був укладений договір, на підставі чого відкритий особистий рахунок № НОМЕР_1 .

За травень і червень 2022 року відповідачем була нарахована вартість послуги у розмірі 5 727,21 грн, після чого позивач 08.07.2022 звернулася до директора Олександрійського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» з проханням роз`яснити розрахунок, на підставі якого їй було нарахована заборгованість та виставлений рахунок.

Листом № 440/14/0 від 14.07.2022 ОСОБА_1 повідомлено, що вказана заборгованість утворилася у зв`язку з тим, що у цей період в її квартирі не працював прилад обліку.

Позивач не була згодна з даною заборгованістю, але боячись, що через її наявність Управління праці та соціального захисту населення зніме субсидію на житлово-комунальні послуги, ОСОБА_1 була змушена сплатити заборгованість та звернулась до суду із позовом за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2022 року замінено неналежного відповідача Олександрійське ВКГ Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» належним відповідачем - Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі ОКВП «Дніпро-Кіровоград»).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення позивачу проводилося з урахуванням показників комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, за перерозподілом 7,7 м3 норми водоспоживання на одну особу (зареєстровано 4 особи) та розміру щомісячної абонентської плати, а тому розрахування богу, наведене ОКВП «Дніпро-Кіровоград» є законним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник адвокат Бзаров Р. В. просять рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до акту виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування від 27 травня 2022 року абонент переведений на оплату по нормі з 08 травня 2022 року.

Виявиши факт незаконного втручання у діяльність лічильника, відповідач не вказує в чому саме було втручання та не підтвердив відповідними висновками спеціалістів.

Рішенням Кіровоградської обласної ради п`ятої сесії сьомого скликання від 20 травня 2016 року № 82 встановлено розмір 7.7 м. 3 на кожну особу на місяць, за що позивач сплачувала у термін, коли встановлювади лічильник.

ОСОБА_1 мала лічильник обліку водопостачання, а тому квартира позивача не може вважатися такою, що не оснащена вузлом обліку.

Законодавства, на яке посилається відповідач та суд першої інстанції в договорі, укладеному між сторонами про надання послуг не передбачено.

Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу

Від ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду проведеного в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 адвокат Бзаров Р. В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, на підставі чого на ім`я позивача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Актом про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування від 27.05.2022 зафіксовано виконавцем послуг з централізованого водопостачання-водовідведення факти «виведення з ладу вузлів комерційного обліку води». На момент перевірки водолічильник, встановлений в с/в, не проводе облік спожитої води (при відкритті крана і потоку води крильчатка не обертається). Останні показники лічильника 1448 м3, проживає 4 особи. Абонент переведений на оплату понормі з 03.05.2022.

Відповідно до Акта № 000253702 за адресою споживача ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , 13.06.2022 проведено позачергове обслуговування/взяття на облік приладу обліку води (з опломбуванням).

За травень 2022 року відповідачем булла нарахована вартість послуги у розмірі 3875,84 грн, за червень 2022 року 2099,89 грн, що загалом складає 5 727,21 грн.

На звернення позивача, листом № 440/14/0 від 14.07.2022, її повідомлено, що вказана вище заборгованість утворилася у зв`язку з тим, що у цей період в її квартирі не працював прилад обліку.

З квитанції № 139423442 вбачається, що ОСОБА_1 сплатила вказану суму 08.07.2022.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 указаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. п. 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»:

- вузол комерційного обліку - вузолобліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом;

- вузол розподільного обліку - вузолобліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів;

- комерційний облік комунальних послуг визначення саме за допомогою вузла комерційного обліку кількісних та якісних показників комунальної послуги на підставі яких проводяться розрахунки за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлівобліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Встановлення комерційних вузлів обліку в багатоповерхових будинках передбачено ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Порядком оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнання мінженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 206 (далі Порядок).

Встановлення вузлів обліку квартирних водолічильників - вузлів розподільного обліку в квартирах споживача, здійснюється власником-споживачем послуг самостійно, що передбачено п. 8 Порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

За приписами ч. 4 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі відсутності або несправності вузлів обліку, здійснюється комерційний облік, в установленому законодавством порядку в місці вводу відповідних зовнішніх інженерних мереж у будівлю (її частину).

Згідно п. 27 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 05.07.2019 № 690 передбачено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються відповідно до частин другої - четвертої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умов договору.

Несанкціоноване втручання у роботу вузлів розподільного обліку забороняється. Якщо встановлено факт несанкціонованого втручання (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, зокрема порушення цілісності пломб) в роботу вузла розподільного обліку води, зазначений вузол вважається таким, що вийшов з ладу.

Датою початку несанкціонованого втручання в роботу вузла розподільного обліку може бути:

дата виходу з ладу, зафіксована автоматично таким вузлом обліку;

дата повідомлення про несанкціонований вплив на вузол обліку;

перший день після дати припинення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);

дата останньої контрольної перевірки виконавцем комунальної послуги, але не більше ніж 12 місяців до дати виявлення факту несанкціонованого впливу на вузол обліку.

На час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, ремонту для цілей розподільного обліку обсяг спожитих послуг визначається відповідно до Методики розподілу.

Пунктом 5 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, визначено, що приміщення, оснащене вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, засіб вимірювальної техніки якого перебуває на повірці, що передбачає його розпломбування та демонтаж, не вважається приміщенням, не оснащеним вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, протягом строку такої повірки, але не більше 30 діб.

Обсяг спожитої відповідної комунальної послуги за цей час визначається за її середньодобовим споживанням споживачем, визначеним у відповідності до п.4 цього розділу, та за кількістю діб від дати зняття з абонентського обліку до дати прийняття на абонентський облік повіреного вузла розподільного обліку.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що при визначенні обсягу спожитих послуг у споживача, приміщення якого не обладнано вузлом розподільного обліку, здійснюється комерційний облік з використанням показників комерційного засобу обліку.

При цьому враховується кількість приміщень не оснащених вузлами розподільного обліку, кількість осіб, які зареєстровані в таких приміщеннях.

Приміщення, засіб вимірювальної техніки якого перебуває на повірці, не вважається приміщенням, не оснащеним вузлом розподільного обліку.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно Акта про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 09.11.2021 в будинку АДРЕСА_3 встановлено вузол комерційного обліку (загальнобудинковийводолічильник) (а. с. 65).

Актом про виявлення самовільного приєднання та/або самовільного користування від 27.05.2022 зафіксовано виконавцем послуг з централізованого водопостачання-водовідведення факти «виведення з ладу вузлів комерційного обліку води» в кв. АДРЕСА_1 . На момент перевірки водолічильник, встановлений в с/в, не проводе облік спожитої води (при відкритті крана і потоку води крильчатка не обертається). Останні показники лічильника 1448 м3 , проживає 4 особи. Абонент переведений на оплату по нормі з 01.05.2022 (а. с. 63).

Копією Акта № 000253702 за адресою споживача ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , підтверджується, що 13.06.2022 проведено позачергове обслуговування/взяття на облік приладу обліку води (з опломбуванням) (а. с. 64).

За травень 2022 року відповідачем ОСОБА_1 була нарахована вартість послуги у розмірі 3 875,84 грн, за червень 2022 року 2 099,89 грн, що загалом складає 5 727,21 грн, що підтверджується відповідною довідкою (а. с. 68).

Згідно довідки № 02-21 від 24.10.2022 до диспетчерської служби Олександрійського ВКГ звернень про витік води на водопровідних мережах за адресою АДРЕСА_3 , за період з 01.04.2022 до 31.07.2022 не надходило (а. с. 88).

З таких обставин, оскільки, відповідачем було виявлено факт виведення з ладу вузла розподільного обліку за адресою позивача, нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення споживачу до взяття на облік приладу обліку води, має проводитись за показниками комерційного засобу обліку за різницею між показниками вузлів комерційного обліку та сумою квартирних вузлів обліку відповідно до Методики.

Заперечуючи проти позову, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надало розрахунок нарахування боргу за перерозподілом комерційного водо лічильника по АДРЕСА_2 , який проведений у відповідності до положень Методики та на основі належних доказів, зокрема, показників загального будинкового лічильника по АДРЕСА_3 , та з урахуванням кількості житлових квартир у вказаному будинку, не оснащеними вузлами розподільного обліку, та проживаючих в них осіб (а. с. 74-77, 89-103).

При цьому, вказаний розрахунок ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не спростувала.

Оскільки, розрахування богу, наведене ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідачє законодавчим вимогам та обґрунтоване відповідними доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 7681, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи позивача про те, що вона була переведена на оплату по нормі з 08 травня 2022 року, спростовується змістом Акта про виявлення самовільного приєднання та/або самвільного користування від 27 траня 2022 року, яким передбачено переведення споживача з 01.05.2022.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що виявиши факт незаконного втручання у діяльність лічильника, відповідач не вказує в чому саме було втручання та не підтверджує це відповідними висновками спеціалістів, оскільки ОКВП «Дніпро-Кіровоград» у встановленому законом порядку здійснило фіксування факту пошкодження пломби, індикаторів впливу магнітного поля, втручання у роботу та виведення з ладу вузлів комерційного обліку, що підтверджено відповідним актом, який є належним та допустимим доказом.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 мала лічильник обліку водопостачання, а тому квартира позивача не може вважатися такою, що не оснащена вузлом обліку, з огляду на те, що відповідачем було знято з абонентського обліку розподільний прилад обліку через те, що він не вів облік спожитої води, що в свою чергу є підставою для нарахування плати за надані послуги з використанням показників комерційного засобу обліку.

Суд не надає оцінку доводам позивача про те, що законодавства, на яке посилається відповідач та суд першої інстанції в договорі, укладеному між сторонами про надання послуг не передбачено, з огляду на відсутність примірника договору в матеріалах справи.

Виходячи із принципів диспозитивності у цивільному процесіта встановлених обставин у справі, суд вважає зазначені позивачем доводи апеляційної скарги необґрунтованими ураховуючи, що ОСОБА_1 не спростовані докази, надані ОКВП «Дніпро-Кіровоград» щодо розміру нарахованої заборгованості за надані послуги в період з травня по червень 2022 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката Бзарова Руслана Валерійовича залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01.08.2023.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко