ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/891/23 Провадження № 2-о/636/89/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що ОСОБА_3 який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим, внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , де вказати ОСОБА_3 її батьком та визначити її прізвище « ОСОБА_4 ».

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження якої запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був здійсненний на підставі ст. 135 СК України. Вже після народження дитини вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Також вказувала, що ОСОБА_3 з лютого 2022 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, де загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із цим для оформлення пенсії на доньку у зв`язку із втратою годувальника, отримання пільг та оформлення спадкових прав необхідно встановити факт батьківства.

Заявник та заінтересована особа надали заяви про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області, при цьому матір`ю дитини у свідоцтві про її народження зазначено ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_7 , як вказано в заяві відомості про якого записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері (а.с. 14).

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 23 березня 2018 року виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, вбачається, що 23 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 04 (а.с. 15).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 01 листопада 2022 року Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 30 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 20).

Як вбачається із висновку генотипоскопічного експертного дослідження від 23 грудня 2022 року, зробленого за результатами відповідного лабораторного процесу завідуючею клініко-діагностичної лабораторії медико-генетичного центру ТОВ «МАМА ПАПА» (ліцензія МОЗ №1168 від 03 листопада 2016 року), біологічне батьківство біологічного сина учасниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно учасниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рамках проведеного дослідження, не може бути виключене, а ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,993% (а.с. 31-33).

Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків.

Згідно із ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також того народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Частиною 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як вбачається з матеріалів справи у зв`язку із тим, що на момент народження дитини ОСОБА_4 , тобто станом на 26 09.2015, заявниця не перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , та останнім не було подано до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяви про походження дитини від нього, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були зазначені за правилами ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).

За приписами ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3, 4 ст. 4 ЦПК України).

Доказами батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують такий факт.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року за №4038-XIIсудово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Наявний в матеріалах справи висновок генотипоскопічного експертного дослідження судом оцінений як письмовий доказ, який у сукупності з іншими доказами, дає підстави суду вважати, що факт, про встановлення якого просила заявниця, є доведеним.

Суд приймає до уваги, що запис про батька стосовно ОСОБА_4 вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 породжує юридичні наслідки для дитини та надає заявниці можливість реалізувати право дитини на отримання пільг і соціальних виплат, пов`язаних із втратою годувальника, в тому числі, на підставі постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Чинним законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення батьківства, тому суд вважає вимогу ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що може бути задоволена.

Згідно абз. 2 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання.

Аналогічне за змістом положення закріплено і в ч. 2 ст. 319 ЦПК України, згідно якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не змінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/1, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Таким чином рішення суду, яким встановлено факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підставою для внесення змін у відповідний в актовий запис цивільного стану про народження дитини.

З огляду на вказане вище, вимога заявниці щодо зобов`язання внести відповідні зміни до актового запису № 32 від 16 жовтня 2015 року про народження ОСОБА_4 може бути задоволеною лише у випадку відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести такі зміни на підставі відповідного судового рішення.

Однак жодного доказу на підтвердження наявності відповідної відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису про народження дитини заявницею не подано, а тому така її вимога задоволеною бути не може.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з участю в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя