Справа №752/4748/23
Провадження № 2-о/752/448/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.03.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Ракоїд Є.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04.10.2013 року у справі № 2205/1874/12 (провадження № 2/673/110/13) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про визначення місця проживання дитини, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 .

При цьому, зазначеним рішенням суду встановлено ряд обставин, а саме: ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , в якому в них народився син - ОСОБА_3 ; з 2011 року мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 постійно проживає закордоном - в Італії; з 2011 року, після від`їзду матері закордон, син - ОСОБА_3 постійно проживав разом із батьком - заявником: спочатку в с. Залужжя Збаразького району Тернопільської області, а згодом - ум. Києві за адресою: АДРЕСА_2 ; 24.05.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано; починаючи з 2011 року, вихованням дитини - ОСОБА_3 постійно займався батько, з яким він спільно проживав; батько - ОСОБА_1 забезпечував всі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини - ОСОБА_3 .

Крім того, заявник зазначає, що по досягненню 14 років ОСОБА_4 виявив бажання продовжити проживати разом із батьком. У подальшому, ОСОБА_3 проживав із заявником у його квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, проживаючи спільно зі своїм сином, ОСОБА_1 забезпечував його усім необхідним для належного фізичного, ментального та розумового розвитку.

Незадовго після початку повномасштабного вторгнення збройних сил та інших збройних формувань російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, з метою гарантування безпеки життя та здоров`я неповнолітнього сина, заявник забезпечив та організував його переїзд закордон, а саме - до міста Відень, Республіки Австрія, де ОСОБА_3 вступив на навчання до школи Amadeus International School Vienna.

При цьому, ОСОБА_1 самостійно та в повному розмірі оплачує навчання сина у вказаному навчальному закладі та його проживання в Республіці Австрія.

У свою чергу, протягом періоду часу, починаючи з 2011 року - дотепер, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , постійно проживає на території Італії, отримала громадянство даної країни та має там постійне місце роботи, що свідчить про відсутність наміру повертатися до України та/або проживати разом із сином ОСОБА_3 та доводить, що участі у вихованні останнього матір, фактично, не бере.

Заявник вважає, що він всіляко забезпечував свого сина усім необхідним для його повноцінного розвитку, сприяв задоволенню усіх його потреб та створення належних умов життя та сприяв формування в ОСОБА_3 сприйняття належного виконання батьком своїх сімейних обов`язків, що з урахуванням факту постійного перебування матері закордоном, в сукупності свідчить про самостійне виховання заявником свого сина.

В обгрунтування причин неможливості одержати документи на посвідчення факту самостійного виховання дитини одним із батьків,. заявник зазначає, що в чинному законодавстві відсутня адміністративна послуга з отримання документу, який би підтверджував факт самостійного виховання своєї дитини.

Оскільки даний факт, може бути встановлений виключно рішенням суду, заявник просить встановити факт самостійного виховання неповнолітнього дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою в подальшому захисту його прав та представлення його інтересів.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В ході судового розгляду представник заявника підтримав вимоги за поданою заявою, просив їх задовольнити, з підстав, викладених в ній.

Заінтересована особа подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Збараж, Збаразького району, Тернопільської області, є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04.10.2013 року у справі № 2205/1874/12 (провадження № 2/673/110/13) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про визначення місця проживання дитини, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 .

Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14.01.2006 р. перебували у шлюбі і у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_5 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24.05.2012 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Судом було встановлено, що в 2011 році ОСОБА_2 виїхала на роботу до Республіки Італія, а малолітній син залишився проживати з батьком, який займається його утриманням та вихованням. У дитини з батьком склались сталі родинні стосунки, дитина відвідує навчальний заклад, соціально адаптована до умов проживання, є прихильною до батька.

Згідно з висновком Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , батько самостійно опікується здоров`ям, духовним та моральним вихованням, навчанням сина.

ОСОБА_1 працює у ПП «ЛідерПро» на посаді Регіонального Директора та має самостійний дохід, який дозволяє йому забезпечувати матеріальні потреби свої та сина в повному обсязі. За місцем роботи характеризується позитивно. При цьому, Службою у справах дітей Печерської районної в м. Києві державно ї адміністрації було затверджено акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 із сином в квартирі АДРЕСА_4 , в якій створені всі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини.

Також судом встановлено, що мати дитини, ОСОБА_2 , більшу частину часу проводить за межами України та лише періодично, на короткі терміни приїздить до України.

В силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як встановлено судом після досягненню 14 років ОСОБА_4 виявив бажання продовжити проживати разом із батьком. У подальшому, ОСОБА_3 проживав із заявником у його квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, проживаючи спільно зі своїм сином, ОСОБА_1 забезпечував його усім необхідним для належного фізичного, ментального та розумового розвитку.

Після початку повномасштабного вторгнення збройних сил та інших збройних формувань російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, заявник забезпечив та організував переїзд сина закордон, а саме - до міста Відень, Республіки Австрія, де ОСОБА_3 вступив на навчання до школи Amadeus International School Vienna.

ОСОБА_1 самостійно та в повному розмірі оплачує навчання сина у вказаному навчальному закладі та його проживання в Республіці Австрія.

ОСОБА_2 , постійно проживає на території Італії, отримала громадянство даної країни та має там постійне місце роботи.

Будь-яких доказів, що мати ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні, утриманні неповнолітньої дитини матеріали справи не містять.

Натомість, у своїй заяві про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи ОСОБА_2 не спростовувала викладених заявником обставин та проти задоволення заяви не заперечувала.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

В обгрунтування мети встановлення факту самостійного виховання сина ОСОБА_1 зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його сина та прав заявника як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факт самостійного виховання заявником свого сина - ОСОБА_1 , а отже заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свого неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Збараж, Збаразького району, Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Повний текст судового рішення виготовлено 31.03.2023 р.