Провадження № 2-з/752/112/23
У Х В А Л А

20.03.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Пастух З.Ф.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до поданої заяви позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором позики від 24.06.2015 р., яка станом на 16.12.2022 р. становить 1 289 094,10 доларів США, нарахувати пеню в розмірі 1% за кожен день та 3% річних, починаючи з 17.12.2022 р. до моменту виконання судового рішення та стягнути з відповідачів судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 07.02.2023 р. в даній справі відкрито провадження; справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В ході підготовчого провадження представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що 24.06.2015 р. між ОСОБА_1 , та відповдачем ОСОБА_2 за згодою дружини ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого з урахуванням змін від 12.08.2015 р. та додаткової угоди від 24.02.2016 р. відповідач 1 отримав в позику грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США та зобов`язався повернути їх позивачу готівкою до 24.03.2016 р., а в разі неповернення до вказаного строку - сплатити пеню в розмірі 15 від суми позики за кожен день прострочення та 3% річних у відповідності до положень ст.625 ЦПК України.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 24.06.2015 р. між ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) передав в іпотеку позивачу належне йому на праві власності нерухоме майно а адресою: АДРЕСА_2 . В іпотечному договорі сторони оцінили предмет іпотеки в 1 076 285 гривень та досягли згоди про звернення стягнення на нього шляхом позасудового врегулювання, зокрема, шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя (позивача) в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, передбаченому цим договором та ст.37 Закону України «Про іпотеку». Сторони дійшли згоди про те, що іпотекодержатель (позивач) має право набути у власність предмет іпотеки на наступний день після спливу строку для усунення порушень основного зобов`язання, вказаного у письмовій вимозі, надісланій іпотекодавцю у відповідності до ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.5.3 іпотечного договору.

У зв`язку з невиконанням відповідчем 1 зобов`язань за договором позики після направлення відповідної вимоги 23.09.2016 р. нотаріусом було зареєстровано право власності на предмет іпотеки, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2022 р. в справі №752/19664/19 скасовано державну реєстрацію та припинено право власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки.

Разом з тим, право власності на предмет іпотеки за попереднім власником - ОСОБА_2 з незрозумілих причин у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не відновлено.

При цьому договір іпотеки продовжує діяти, відповідний запис про державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі речових прав зберігає свою чинність.

Представник позивача зазначає, що до теперішнього часу одержані ОСОБА_2 у позику грошові кошти позивачу не повернуті. ОСОБА_2 ухиляється від реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки, створюючи тим самим невизначеність юридичного статусу вказаного нерухомого майна та унеможливлює звернення стягнення на нього позивачем в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за договорами позики та поруки. ОСОБА_2 залишається фактичним володільцем іпотечного майна.

Зважаючи на значну суму боргу, існує імовірність відчуження ОСОБА_2 іпотечного майна на користь інших осіб, в зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову..

Під час розгляду заяви представника позивача суд встановив, що що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики, що є вимогами майнового характеру.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу після ухвалення постанови Київським апеляційним судом від 08.11.2022 р. в справі №752/19664/19, відповідно до якого скасовано державну реєстрацію та припинено право власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки, суд вважає співмірними заходами забезпечення з огляду на предмет спору та таким, що відповідає характеру спірних правовідносин та буде сприяти забезпеченню виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суть позовних вимог, їх розмір та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення даного позову..

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувачем є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), а боржником є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду м.Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: