ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3042/17
Провадження 2/362/119/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович та ОСОБА_5 , про визнання права на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить виселити ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення. Визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 . Зняти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання у будинку АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_4 права користування та розпорядження будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2017 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом (т. 1 а.с. 184).

Позивачі за зустрічним позовом просять визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право на користування жилим приміщенням за адресою: будинок АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 понесені ними судові витрати. Викликати в суд та допитати в якості свідків: ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_8 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_9 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_10 ( АДРЕСА_5 ).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2018 року первісний позов ОСОБА_4 задоволено частково. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2018 року змінено.

Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2019 року прийнято цивільну справу № 362/3042/17 до свого провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 3 а.с. 3-4).

18.01.2023 року позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подана заява про забезпечення позову, в якій вони просять вжити заходи забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_4 , третій особі ОСОБА_5 , а також будь-яким іншим особам вчиняти без згоди будь-які дії щодо вказаного домоволодіння.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа №362/3042/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виселення та визнання такими, що втратила право на користування майном й виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А. та ОСОБА_5 про право користування жилим приміщенням за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Позивачі за зустрічним позовом законно та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_6 і це помешкання є їхнім єдиним місцем проживання.

Предметом спору по даній справі є визначення прав на користування житловим будинком та земельною ділянкою, які розташовані за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Проте, є підстави вважати, що даний будинок без згоди законних мешканців може бути відчужений на користь третіх осіб та/або переобладнаний чи зруйнований і у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, завдяки застосуванню сфальшованої довідки Ф-3, у якій, позивачі за зустрічним позовом, не були вказані, як мешканці цього помешкання та без їхнього відома позивач за первісним позовом - ОСОБА_4 , ще у 2015 році оформила з третьою особою у справі ОСОБА_5 незаконний, тобто фіктивний договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за вказаною адресою.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі за зустрічним позовом звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А. та ОСОБА_5 про право користування жилим приміщенням.

Тобто спір виник з приводу користування позивачами за зустрічним позовом житлового будинку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача за зустрічним позовом від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові ВП Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Разом з тим, позивачами за зустрічним позовом, до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів, які б свідчили про намір відповідача за зустрічним позовом та позивача за первісним позовом або підготовчі дії відповідача за зустрічним позовом та позивача за первісним позовом щодо відчуження будинку.

Крім того до заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів щодо наміру відповідачів ухилитися від виконання судового рішення.

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивачів за зустрічним позовом, при цьому ними не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії відчуження позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом будинку по АДРЕСА_1 , на користь третіх осіб, не зазначено ціни щодо визначення співмірності заходу забезпечення позову тому, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович та ОСОБА_5 , про визнання права на користування житловим приміщенням - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Текст ухвали виготовлено 19.01.2023 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко