Справа № 307/1550/23
Провадження № 2-о/307/51/23
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

27 липня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої - судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Ключкей Б.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

її представника адвоката Марича І.Ю.

представників заінтересованих осіб ОСОБА_2 та Матяшука В.К. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Тячівський відділ ДРАЦС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ),ІНФОРМАЦІЯ_2, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_6, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 26 квітня 2023 року подала до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту неправильності запису прізвища померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі №62, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 11 серпня 1993, а саме в графі «прізвище» замість неправильного « ОСОБА_4 » зазначити правильно « ОСОБА_4 » та внести в цей актовий запис виправлення.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що в грудні 2022 року вона отримала повідомлення про те, що її чоловік ОСОБА_7 під час штурмових дій поблизу м. Пятихатки Херсонської області, вірний присязі, у бою за Батьківщину загинув, його смерть пов`язана із виконанням військової служби.

Таке повідомлення стало підставою для призначення їй державної допомоги та пільг.

На початку 2023 року це повідомлення та особисті документи подала до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак юристи вказаного центру повернули їй документи та затримали виплату допомоги через те, що прізвище батька її чоловіка у свідоцтві про його смерть зазначене ОСОБА_4 замість вірного ОСОБА_4 .

Також працівники цього центру рекомендували відмовитися від половини державної допомоги, які вона зможе отримати згодом, після внесення виправлень в документ.

Також працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 рекомендували відмовитись від половини державної допомоги, яку вона ніби-то зможн отримати пізніше, коли будуть внесені виправлення в документ про смерть батька її чоловіка.

Проти такої відмови від допомоги вона категорично заперечила, оскільки інші працівники центру комплектації повідомили, що вона може не отримати іншої частини допомоги.

Тому, вона, як спадкоємець прав свого чоловіка ОСОБА_7 , у квітні 2023 року звернулась до Тячівського ДРАЦС із заявою про видачу витягу про шлюб батьків чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Такий витяг надали і в актовому записі про шлюб батьків чоловіка зазначено, що вони мали спільне прізвище після укладення шлюбу « ОСОБА_8 ».

Тому вона подала до Тячівського ДРАЦС письмову заяву про необхідність виправлення очевидної помилки у прізвищі ОСОБА_4 в актовому записі №62 від 11 серпня 1993 року про його смерть, оскільки у ряді інших актових записів , а саме про його одруження, про народження сина, його прізвище зазначено « ОСОБА_4 ». За таким прізвищем складено актовий запис про смерть його дружини ОСОБА_8 .

Проте працівники Тячівського ДРАЦС повідомили, що вна не має права на подання такої заяви та виправити помилку вони не можуть самі через те, що у них не має відомостей - актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 нраодження.

ЇЇ чоловік ОСОБА_7 за життя мав намір оформити спадщину, що відкрилась після смерті батьків і подавав запит до Закарпатського державного архіву про видачу відомостей про метричний запис про народження батька. Проте такого запису в метричних книгах с. Тячів в архіві не знайдено.

В окремих документах щодо батька зазначалося, що він народився у м.Будапешт.

Отже, в інший спосіб, ніж у судовому порядку, встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть батька її, заявника, чоловіка вона не може, а його встановлення має для неї юридичне значення у зв`язку з оформленням спадкових прав та отримання згаданої державної допомоги .

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 травня 2023 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено на 25 травня 2023 року на 15 год.

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2023 року до участі у справі залучено заінтересованими особами - ІНФОРМАЦІЯ_2 і Міністерство оборони України.

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 червня 2023 року до участі у справі залучено заінтересованими особами - ІНФОРМАЦІЯ_6 і Головне управління Пенсійного фонду України.

Під час судового розгляду заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Марич І.Ю. у підтримання заяви посилалися на обставини, викладені у заяві.

Представник Тячівського відділу ДРАЦС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) не заперечувала щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що зміни в актовий запис про смерть внести самостійно не можуть, оскільки ОСОБА_4 народився в Угорщині і у них відсутні відсутній актовий запис про народження ОСОБА_4 .

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви за його відсутності.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у судове засідання не з`явився, проти задоволення вказаної заяви заперечив посилаючись на обставини, викладені у письмовому поясненні, та подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с.87 ).

Представник Міністерства оборони України Матяшук В.К. під час розгляду справи заперечував щодо задоволення вказаної заяви посилаючись на обставини, викладені у поясненні (а. с. 99).

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про закриття провадження з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст.293 ЦПК України передбачено перелік справ, що підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження, серед яких є також така категорія справ, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Частиною шостою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Міністерство оборони України, є спеціально уповноваженим суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, яку мають на меті отримати заявники у разі встановлення факту родинних відносин.

У справі №287/167/18-ц, провадження №14-505цс19, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-34 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: "33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній".

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Необхідно зазначити, що вимога ОСОБА_10 пов`язана із доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні їх певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц, провадження № 61-13369св22, зазначивши про те, що спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявницею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаний з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги заяви ОСОБА_10 про встановлення факту, що мають юридичне значення, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п.1) ч.1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 258-261, 293, ЦПК України, суд

постановив:

Закрити провадження у цивільній справі за справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повної ухвали буде складено 28 липня 2023 року.

Суддя Л.Р.Сас