КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Справа № 133/3042/22

02.01.23 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «Гурівецьке» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ директора Приватного Підприємства «Гурівецьке» - Чорного С.М. від 14 листопада 2022 року «Про відсторонення від роботи комерційного директора Дьякова Л.П. та заступника директора Кульбіду О.П.» в частині відсторонення від виконання своїх посадових обов`язків комерційного директора ОСОБА_1 з 14.11.2022 без збереження заробітної плати на період розслідування кримінального провадження № 0000275 від 13.11.2022, а також стягнути з ПП «Гурівецьке» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 14.11.2022 по день винесення рішення.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі, суд дійшов висновків, що заява не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві повинна бути зазначена ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За змістом ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, при цьому, не надає доказів, на підставі яких можуть бути здійснені розрахунки сум, які, на його думку, підлягають стягненню. Так, не додано до позову, наприклад, належної довідки про заробітну плату тощо. Отже, обґрунтований розрахунок суми, яка може бути визначена на підставі, наприклад, довідки про середню заробітну плату, - відсутній.

Також із прохальної частини позову вбачається, що однією із вимог позивач ставить питання щодо витребування доказів, а саме - просить витребувати у відповідача довідку про середню заробітну плату.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Частина 2 цієї статті вказує, що у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Проте, окреме клопотання суду надано не було, а зміст позову не містить обгрунтування такого клопотання. Так, не конкретизовано період, за який така довідка витребовується, не надано доказів, що позивачем вживались будь-які заходи для отримання таких доказів у відповідача та інших осіб (установ, підприємств, організацій), що у отриманні таких доказів йому було відмовлено, а також доказів того, що він не може їх отримати самостійно. Отже, суд не вбачає за можливе таке клопотання задовольнити, оскільки воно є необгрунтованим.

Як вбачається з позовної заяви, у ній містяться такі вимоги:

1) скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі;

2) зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Згідно з п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір", звільняються від сплати судового збору позивачі у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, відсторонення від роботи по своїй суті є лише призупиненням виконання працівником своїх трудових обов`язків з відповідними наслідками по оплаті праці та інших трудових гарантій, а не звільнення з роботи, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника.

Відтак, поняття відсторонення від роботи не є тотожним поняттю звільнення з роботи, тому вимога про скасування наказу про відсторонення позивача від роботи повинна бути оплачена судовим збором на загальних підставах, якщо позивач не має інших, передбачених ст.5 Закону України "Про судовий збір", пільг.

Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.).

Таким чином, за вимогу про скасування наказу про відсторонення від роботи, яка є вимогою немайнового характеру, позивачу належить сплатити 908,00 гривень судового збору.

Разом з тим, п.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір" не містить вказівки на те, що від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимогст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Цевинагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою. Тобто він не входить до структури заробітної плати, а тому за відповідні вимоги працівники-позивачі повинні сплачувати судовий збір у порядку, встановленому законом.

Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16, у якій погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі були звільнені від сплати судового збору, а отже підлягають оплаті судовим збором.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом приписів статей 94,116,117 Кодексу законів про працю України та статей 1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/12623/19 (постанова від 08 лютого 2022 року, провадження № 14-47цс21).

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, інших виплат під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що пільг щодо сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Законом України «Про судовий збір`не передбачено.

Доказів того, що позивач має інші пільги щодо сплати судового збору не надано.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня становить 2481 гривню.

Як випливає із положень ст.4 Закону України «Про судовий збір`за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (992,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (12405,00 грн.).

Відповідно до ст. 176 ЦПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, позивачу слід уточнити ціну позову та сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та надати до суду оригінал квитанції про його сплату, але не менше 992,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків:

подати заяву, у якій навести розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу; зазначити докази на підтвердження відповідного розрахунку; надати докази (довідку про середню заробітну плату), на підставі яких були здійснені розрахунки сум, які, на думку позивача, підлягають стягненню; сплатити судовий збір за дві вимоги, про що надати суду оригінал платіжного документа.

Суддя також роз`яснює позивачеві, що відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 та 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175,177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПП «Гурівецьке» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу строк, не більше десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

02.01.23