Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6452/22
Номер провадження2/711/409/23
РІШЕННЯ
20 квітня 2023 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-
ОСОБА_4 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до приватного нотаріуса ЧМНО Кам`янецького В.В., в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_5 ..
Позовні вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Горлівка Донецької області, зареєстрована та проживає в м. Київ. Також вказує, що вона мала рідну сестру ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Горлівка Донецької області. Батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Дівоче прізвище позивача ОСОБА_8 . 02.09.1989 року позивач уклала шлюб, внаслідок чого прізвище ОСОБА_8 змінила на ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.
Також, сестра позивача, ОСОБА_5 , з липня 1993 року була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 є єдиним власником квартири за зазначеною адресою з 1996 року на підставі довідки ЖБК 113 від 17.10.1996 року за № 6. Реєстрація права власності на квартиру підтверджується також реєстраційним посвідченням ЧООБТІ. 16.08.2002 року ОСОБА_5 в м. Горлівка Донецької області уклала шлюб з ОСОБА_10 .
29.08.2017 року ОСОБА_5 було видано паспорт громадянина України (документ № НОМЕР_1 , орган видачі 7110). До цього ОСОБА_5 мала паспорт громадянина України в виді книжечки, проте він був нею втрачений (на скільки відомо позивачу). 01.09.2017 року Придніпровським РВ у м.Черкаси Управління ДМС України в Черкаській області було сформовано та видано витяг з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , в якому зазначено, що місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 16.07.1993 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 після тривалої тяжкої хвороби (онкологічного захворювання) ОСОБА_5 померла. Заповіт ОСОБА_5 не залишила. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується довідкою про смерть та свідоцтвом про смерть. На момент смерті ОСОБА_5 перебувала на території російської федерації (Московська область, Ногінський район, с. Щемілово). При цьому, в свідоцтві про смерть ОСОБА_5 зазначено, що вона є громадянкою російської федерації.
Позивач також наголосила, що з моменту народження до моменту смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_5 була громадянкою України, мала в Україні місце проживання, мала сталі соціальні зв`язки, нерухоме майно у власності, сплачувала комунальні послуги, податки тощо.
В березні 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 20.03.2021 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В. було заведено спадкову справу № 67379674 після смерті ОСОБА_5 .. До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить лише квартира за адресою: АДРЕСА_2 , іншого майна, на скільки відомо позивачу, ОСОБА_5 у власності не мала.
Крім того, зазначає, що спадкоємці першої черги, після смерті ОСОБА_5 : ОСОБА_11 (син ОСОБА_5 ), ОСОБА_12 (син ОСОБА_5 ), ОСОБА_10 (чоловік ОСОБА_5 ), які від спадщини відмовилися у встановленому законодавством порядку. Всі перелічені особи є громадянами російської федерації, постійно проживають там.
Батьки ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_4 є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не зверталися до нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. із заявами про прийняття спадщини, були повідомлені належним чином про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .
Отже, позивач ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_5 другої черги, оскільки є рідною сестрою останньої, що підтверджується свідоцтвами про народження. Однак, 10.11.2022 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецьким В.В. було видано постанову, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 .
В даних конкретних правовідносинах визнання права власності за позивачем на спадкове майно квартиру, є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Таким чином, позивач вимушений звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки відмова нотаріуса перешкоджає позивачу вирішити питання, щодо оформлення спадкових прав.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 грудня 2022 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено за правилами загального позовного провадження.
11.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив від приватного нотаріуса ЧМНО Кам`янецького В.В., в якому просить відмовити в позові ОСОБА_4 до нього, в частині визнання приватного нотаріуса Кам`янецького В.В. відповідачем.
13.01.2023 року представником позивача адвокатом Старовойтовою Д.А. подано заяву про заміну неналежного відповідача.
18 січня 2023 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача приватного нотаріуса ЧМНО Кам`янецького Володимира Володимировича належними відповідачем Черкаською міською радою ( вул. Б.Вишневецького, 36, м. Черкаси).
22 лютого 2023 року ухвалою суду у приватного нотаріуса ЧМНО Кам`янецького В.В. витребувано завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи.
20 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися.
В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Старовойтова Д.А. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та поданих заявах по суті спору.
Представник відповідача ОСОБА_13 в судовому засідання при вирішенні спору поклалася на розсуд суду.
Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_14 , батьками якої записані: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с.9).
02 вересня 1989 року ОСОБА_15 уклав шлюб з ОСОБА_14 . Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловіку ОСОБА_9 , дружині ОСОБА_9 . (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , батьками якої записані: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с.11).
Відповідно до копії свідоцтва про одруження 16 серпня 2002 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Прізвища після одруження чоловіка ОСОБА_16 , дружини ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_12 .
29.08.2017 року ОСОБА_5 було видано паспорт громадянина України (документ № НОМЕР_1 , орган видачі 7110). (а.с.120.
18.08.2003 року на ім`я фізичної особи платника податків ОСОБА_5 , видано РНОКПП - НОМЕР_4 (а.с.15).
Відповідно до Свідоцтва про смерть від 06 лютого 2021 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Місце смерті Російська Федерація, Московська обл., Ногинський район, с.Щемилово.
Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.
Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).
Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.
Позивачка, як спадкоємець другої черги звернулася до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_5 , на підставі якої була заведена спадкова справа № 67379674.
Як вбачається з постанови Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кам`янецького В.В від 10.11.2022 №287/02-31, позивачці ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що нотаріус позбавлений можливості перевірити коло спадкоємців на підставі вимог підпункту 1.2 пункту 1 Гдави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в порядку визначеному статтею 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до Довідки від 17.10.1996 року, на підстав рішення міської ради м.Черкаси №151/5 від 24.07.1990 р. ОСОБА_5 є членом ЖБК №113 АДРЕСА_2 .(а.с.31)
Відповідно до Реєстраційного посвідчення, Черкаського об`єднаного бюро технічної інвентаризації посвідчує, що кооперативна квартира АДРЕСА_1 , кооператив ЖБК 113, зареєстровано за ОСОБА_5 на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК 113 від 07.10.96 р. за №12 та записано в реєстрову книгу №8 за реєстровим №521 стр.4. (а.с.35)
Як вбачається з копій нотаріально посвідчених заяв від 25 травня 2021 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відмовилися від спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірна квартира входить до складу спадщини, а позивачка єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину, а відтак суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 235, 263, 264, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст.316, 321,328, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297,1298 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Черкаської міської ради (місце знаходження: вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси) про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складено 01.05.2023 року

Головуючий: Р. В. Демчик