Справа № 724/1224/22
Провадження № 2/724/127/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Ковальчук Т.М.
секретаря судових засідань: Федонюка В.В.
позивача ОСОБА_1
неповнолітнього ОСОБА_2
педагога ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області про розірвання шлюбу із залишенням проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на вихованні,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить, з урахуванням зміни (доповнень) предмету позову, розірвати шлюб з відповідачем із залишенням проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановити факт перебування дитини на його вихованні.
Позивач позов обгрунтовує тим, що 16 квітня 1996 року він з відповідачем уклав шлюб, зареєстрований Старожадівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області. Від сумісного проживання мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 17.02.2020 року він з відповідачем разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Відповідач з лютого 2020 року перебуває за межами країни та повертатись в Україну намірів не має. Зазначає, що неповнолітній син ОСОБА_2 , 2007 р.н. проживає разом з ним за однією адресою. У зв`язку з виїздом відповідача за кордон та тривалою її відсутністю, остання фактично не бере участі у вихованні їх неповнолітнього сина та не може дистанційно підтримувати соціальний, фізичний, емоційний та інтелектуальний розвиток дитини, що є основою виховання. На протязі останніх трьох років він займається доглядом, вихованням та навчанням дитини. Неповнолітній син виявив бажання проживати разом з ним в м.Хотин, виїжджати за кодон до матері не бажає.
Враховуючи наведене просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, залишивши проживати неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2007 р.н., разом з батьком та визнати, що він самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2007 р.н., а також стягнути з відповідача судові втрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 липня 2022 року відкрито провадження по справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області (а.с.35).
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 січня 2023 року, після повторного розподілу справи, прийнято справу до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с.119).
Ухвалою судді від 15.03.2023 року, за клопотанням позивача, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (а.с.136).
Відповідачем ОСОБА_4 подані до суду заяви від 08.07.2022 та від 13.02.2023, відповідно до яких, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, згодна на розірвання шлюбу та залишення проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7 разом з батьком, а також визнає, що позивач самостійно виховує дитину. Додатковим аргументом на користь позивача зазначила те, що дитина готується в поточному році поступати на навчання до Хотинського фахового коледжу Подільського державного університету (а.с.39,120).
Ухвалою суду від 10.04.2023 року у підготовчому засіданні відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_4 позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Викликано неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 р.н., у судове засідання для з`ясування думки останнього щодо його виховання та місця проживання (а.с.140-141).
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зазначивши, що шлюб існує формально, підстав для його збереження не вбачає, крім того, встановлення факту перебування неповнолітнього сина на його вихованні йому потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини. Щодо судових витрат, то просив суд повернути йому 50% судового збору, який ним було сплачено за відкриття провадження по справі, оскільки заяви відповідача ОСОБА_4 від 01.08.2022 та 13.02.2023 про визнання позовних вимог, надійшли до початку розгляду справи по суті. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» просив повернути йому надмірно сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн., який він сплатив на підставі ухвали суду від 12.07.2022, за вимогу про залишення проживання дитини з ним, оскільки дана вимога, за відсутності спору, не є окремою позовною вимогою і може бути розглянута одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, згідно її заяв від 08.07.2022 та 13.02.2023 позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила судові витрати залишити за позивачем та справу розглянути у її відсутність (а.с.39, 120).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Хотинської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно в установленому законом порядку (а.с.143), надано до суду висновок про місце проживання неповнолітньої дитини від 12.08.2022 (а.с.134).
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши висновок органу опіки та піклування, з`ясувавши думку неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 р.н. в присутності педагога, щодо його виховання та місця проживання, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб у Старожадівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області 16 квітня 1996 року, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.04.1996 року, виданим Старожадівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області (а.с.7).
Від сумісного проживання сторони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с.9 та зворот).
Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2020 року, проживають окремо, спільне господарство між ними не ведеться.
Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин. Примирення між сторонами неможливо, а тому враховуючи згоду обох сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне задовольнити в цій частині позовні вимоги та шлюб на підставі ст.112 СК України - розірвати.
Вирішуючи вимоги позивача про залишення проживати неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2007 р.н., після розірвання шлюбу разом з батьком та встановлення факту самостійного ним виховання неповнолітнього сина, то суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Саме, до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2 , 2007 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3995 від 05.09.2021 року (а.с.8).
З доданих до позовної заяви документів, а саме копії закордонного паспорта серії НОМЕР_4 та міграційної картки серії НОМЕР_5 , рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення від 7 червня 2021 року та 13 липня 2021 року, довіреності від 05 липня 2022 року серії 77 АД 0584095, якою відповідач ОСОБА_4 наділила правом позивача ОСОБА_1 представляти її інтереси в усіх без винятку органах влади, вбачається, що відповідач ОСОБА_4 з лютого 2020 року перебуває за межами території України в Російській Федерації. Місце її перебування за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-16, 55-57).
Окрім того, в заяві від 8 липня 2022 року ОСОБА_4 підтвердила ту обставину, що вона не перебуває на території України та не збирається повертатися в майбутньому, оскільки має намір отримати дозвіл на постійне проживання в Російській Федерації.
Згідно актів обстеження житлово-побутових умов родини позивача ОСОБА_1 від 23.09.2021 та від 05.08.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира, в якому проживає родина позивача, знаходиться в задовільному стані. Мати дитини ОСОБА_4 за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає, неповнолітній ОСОБА_2 , 2007 р.н. проживає разом з батьком ОСОБА_1 за даною адресою, дитина перебуває на утриманні та вихованні батька (а.с.18, 61).
Отже, судом встановлено, що після припинення сторонами сімейних відносин в лютому 2020 року, відповідач виїхала за кордон, а неповнолітній син ОСОБА_9 залишився проживати та на даний час проживає із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 09.08.2022 виданої Хотинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №5, ОСОБА_2 , 2007 р.н., навчається в 9-А класі Хотинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5.
Як вбачається з висновку про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 р.н., діючи в інтересах дитини, орган опіки і піклування Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля батька ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 (а.с. 135).
Критеріями за яких орган опіки і піклування дійшов подібного висновку послугувало те, що умови проживання неповнолітнього ОСОБА_10 з батьком є задовільними, він проживає в квартирі, в якій створені всі умови для проживання. Матір дитини ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, з 17.02.2020 року участі у вихованні сина не приймає, так як проживає на території Російської Федерації і наміру повертатися в Україну не має. Згідно заяви ОСОБА_4 вона просить залишити сина ОСОБА_2 проживати разом з батьком.
Відповідно до положень ч.3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Як встановлено судом після досягненню 14 років ОСОБА_9 виявив бажання продовжити проживати разом із батьком та проживає з ним в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, проживаючи спільно зі своїм сином, ОСОБА_1 забезпечував його усім необхідним для належного фізичного, ментального та розумового розвитку.
Відповідачем ОСОБА_4 подано до суду письмову заяву від 13.02.2023 року в якій остання дає згоду на проживання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2007 р.н., біля батька ОСОБА_1 та визнає, що позивач самостійно виховує неповнолітнього сина (а.с.120).
Позивач ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий (а.с.18-19, 64).
Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Таким чином, заслухавши пояснення позивача, думку неповнолітнього ОСОБА_7 , який висловив своє бажання проживати разом з батьком, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина фактично проживає разом з батьком, проживає за вказаною адресою тривалий час, за місцем проживання дитини створені всі умови, позивач добросовісно виконує батьківські обов`язки, виховує та утримує сина, останній за місцем проживання відвідує навчальний заклад та заклад охорони здоров`я, відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком чи негативно впливали на його виховання та розвиток, відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти залишення проживання сина разом з батьком та визнала факт, що після виїзду за межі України позивач самостійно займається вихованням неповнолітнього сина, тому суд вважає вірним залишити проживати неповнолітнього ОСОБА_2 разом з його батьком позивачем ОСОБА_1 .
Також, враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим факт самостійного виховання ОСОБА_1 свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлення факту самостійного виховання сина позивачу необхідно для захисту та реалізації законних прав та інтересів його неповнолітнього сина.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Суд вважає, що вимога про залишення проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу за відсутності спору щодо місця проживання дитини не є самостійною позовною вимогою.
Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивач просив не стягувати з відповідача судові витрати у зв`язку з визнанням позову.
Тому, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн (1984,80х50%).
Керуючись ст.ст.12,81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.7, 105, 112, 141, 150, 157, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст.11-12 Закону України «Про охорону дитинства», суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області про розірвання шлюбу із залишенням проживання неповнолітньої дитини з батьком та встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на вихованні задовольнити.
Шлюб, зареєстрований Старожадівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області 16 квітня 1996 року, актовий запис №4, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.
Неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , самостійно виховує неповнолітню дитину сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Хотинської міської ради, місце знаходження: вул. Ольги Кобилянської, 2-А, м. Хотин, Дністровського району, Чернівецької області.

Повний текст судового рішення складено 01.05.2023 року.

Суддя Т.М. Ковальчук