ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10227/20

Провадження № 22-ц/4820/1181/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей і припинення стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року про закриття провадження у справі,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей і припинення стягнення аліментів.

ОСОБА_1 зазначив, що з 21 грудня 2007 року він перебував із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2017 року. Від цього шлюбу сторони мають двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25 листопада 2019 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 нехтує дітьми, залишає їх одних і зникає у невідомому напрямку, не виконує свої материнські обов`язки. Наразі позивач проживає з дітьми та утримує їх, а тому стягнення з нього аліментів повинно бути припинено.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом із ним, їх батьком, і припинити стягнення з нього аліментів на дітей за судовим наказом.

Короткий зміст ухвалених судом першої інстанції судових рішень у справі

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 лютого 2021 року позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із їх батьком - ОСОБА_1

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 , що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підставі судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року, з 22 лютого 2020 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 грудня 2021 року скасовано заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 лютого 2021 року та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року закрито провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Суд керувався тим, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір про визначення місця проживання дітей і порядку стягнення аліментів, а тому справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір між сторонами про визначення місця проживання дітей та їх утримання залишається невирішеним. Водночас судом проігноровано клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду в частині вимог про визначення місця проживання дітей.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, указуючи на її законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і не дотримався приписів статей 4, 13, 255, 257 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 листопада 2019 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 7 листопада 2019 року та до повноліття дітей.

Між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей та участі батьків в їх утриманні.

4 лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, за умовами якого: неповнолітня ОСОБА_4 буде проживати з матір`ю, ОСОБА_2 ; неповнолітній ОСОБА_3 буде проживати з батьком ОСОБА_1 ; батьки мають право бачитися з дітьми, проводити з ними дозвілля та брати участь у їх вихованні; батьки зобов`язані утримувати дітей і сплачувати аліменти у розмірі 1 000 грн на місяць до досягнення ними повноліття, а у разі продовження ними навчання до 23 років, за умовою, що батьки можуть надавати таку допомогу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

За змістом частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Із положень частини першої статті 4 ЦПК України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спір між батьками щодо місця проживання дітей і стягнення аліментів на їх утримання може бути вирішений у суді.

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. У разі доведеності в установленому законом порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Водночас чинний процесуальний закон визначає підстави для закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з яким закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Однією з підстав закриття провадження цивільної справи є відсутність предмету спору, тобто об`єкту спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти рішення.

За відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, суд зобов`язаний закрити провадження у справі незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судом та учасниками судового процесу під час розгляду справи. При цьому, закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20.

Із матеріалів справи слідує, що між сторонами існує спір щодо місця проживання та порядку утримання дітей.

Укладений 4 лютого 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні не врегулював у цілому спірні правовідносини, зокрема цим договором не вирішено питання щодо стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на дітей за судовим наказом.

У зв`язку з цим підстави для закриття провадження у справі згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України відсутні.

Суд першої інстанції не врахував указані обставини та норми процесуального закону і дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Крім того, всупереч статей 13, 257 ЦПК України суд не вирішив питання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 в частині вимог про визначення місця проживання дітей.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням (див. постанову Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2020 року у справі №548/2531/18).

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та норми закону.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону та перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому в силу частини першої статті 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України питання щодо понесених ОСОБА_1 витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги (536 грн 80 коп.) має бути вирішено судом першої інстанції при ухваленні судового рішення по суті спору (пункт 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року про закриття провадження у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 26 липня 2023 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Приступа Д.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 48