КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Свояк Д.В.
Єдиний унікальний номер справи № 629/45/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5838/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 746 грн щомісяця починаючи з 26 грудня 2017 року і до досягнення донькою повноліття.

Свої зобов`язання відповідач виконує частково внаслідок чого утворилась заборгованість, в межах якої підлягає стягненню пеня за період з липня 2020 року по листопад 2021 року у розмірі 24050,63 грн.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву (поданий 15 лютого 2022 року) відповідач заперечив щодо задоволення позовної заяви та зазначив, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2021 року задоволено позов позивачки про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 26 грудня 2017 року по 01 травня 2021 року у сумі 19 680,63 грн. Вказане рішення суду ним виконане у повному обсязі.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.02.2022 справу передано за підсудністю на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 24 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3840,51 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем за період з 01 травня 2021 року по 01 листопада 2021 року допущено прострочення зі сплати аліментів, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені), нарахованої на заборгованість за вказаний період. Разом з цим, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2021 року вже вирішено питання щодо стягнення пені на заборгованість, яка виникла за період з 26 грудня 2017 року по 01 травня 2021 року, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 24 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У апеляційній сказі вказує, що суд першої інстанції не врахував, що у рішенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2021 року по справі №629/3097/21 період стягнення пені за прострочення сплати аліментів розраховувався з червня 2020 року по квітень 2021 року, в той час як в межах даної цивільної справи позивачка розрахувала пеню за 184 дні прострочення з травня по листопад 2021 року на заборгованість, що виникла за період з липня 2020 року по квітень 2021 року і яку станом на день звернення з позовом не було погашено.

Своїм правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_2 у встановлений строк не скориставя.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення пені за прострочення спати аліментів у загальному розмірі 24 050,63 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 746 грн щомісяця починаючи з 26 грудня 2017 року і до досягнення донькою повноліття (а.с. 7).

Як вбачається з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2020 року по листопад 2021 року, розмір заборгованості за обчислюваний період становить 24072,22 грн (а.с. 5-6).

Також встановлено, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2021 року по справі №629/3097/21 з відповідача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з 26 грудня 2017 року по 01 травня 2021 року у розмірі 19 680,63 грн (а.с. 36-38).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 26 грудня 2017 року по 01 листопада 2022 року, заборгованість по аліментах перед позивачкою станом на 01 листопада 2022 становить 4057,61 грн (а.с. 77-79).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2 ст.195 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Як роз`яснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до вимог чинного законодавства, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 заявила вимогу про стягнення пені з відповідача за період з липня 2020 року по листопад 2021 року.

Однак, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2021 року з відповідача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з 26 грудня 2017 року по 01 травня 2021 року.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліметів за вказаний період.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Вказана правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18).

Крім цього, постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц визначено порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів та запропоновано формулу розрахунку: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць..

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідачем за період з 01 травня 2021 року по 01 листопада 2021 року допущено прострочення зі сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, скориставшись зазначеною формулою, зважаючи на те що розмір пені не може перевищувати суму заборгованості суд правильно визначив, що пеня за вказаний період становить 3840,51 грн, з яких:

за червень 301,41 (197,50*1%*153),

липень 1255 грн (1255*1%*100),

серпень 1142,05 грн (1255*1%*91),

вересень 765,55 грн (1255*1%*61),

жовтень 376,5 грн (1255*1%*30).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий період часу та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги оцінюються колегією суддів критично, оскільки ґрунтуються на власному розумінні апелянтом норм права, що регулюють порядок стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 24 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.І. Савченко