Справа № 559/2943/22
Провадження № 2/559/86/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участю секретаря судового засідання Юрчук Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_6.,

представника третьої особи Служби у справах дітей Привільненської сільської ради Загребельної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубенської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Привільненської сільської ради про повернення дитини батькові,

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач просить повернути йому на виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивує тим, що в середині 2020 з його боку була проявлена агресія до дитини в виховних цілях через крадіжку у школі. Через цей випадок судом відібрано сина у нього без позбавлення батьківських прав. На теперішній час він переглянув свою поведінку та ставлення до дитини, правильно оцінив критику та зрозумів, що немає підстав, які виправдовують агресивну поведінку до дитини. Син виражає свою волю бути з батьком, любить його та сумує. Не може приймати участі у його житті, оскільки з початком війни ОСОБА_3 виїхала з ним за кордон. Для сина за місцем його проживання у АДРЕСА_1 , створені всі умови. Він одружений, по місцю проживання характеризується задовільно, з часу відібрання сина до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. Скарг на нього не надходило. Тому, вважає, що на даний час зникли обставини, які були підставою для відібрання сина, готовий піклуватися та виконувати свої обов`язки належним чином.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

25.11.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.12.2022 замінено первісну третю особу Службу у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації на Службу у справах дітей Привільненської сільської ради (а.с.38).

20.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.78).

В судовому засіданні 24.07.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про заміну статусу третьої особи на відповідача, оскільки етап підготовчих дій минув, та протоколом судового засідання відмовлено третій особі у задоволенні клопотання про долучення доказів з підстав закінчення строку для подачі таких доказів, що були отримані до закінчення підготовчих дій, але не надані суду.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позов та наполягали на його задоволенні. ОСОБА_1 є батьком дитини, ним створені усі належні умови для його повернення в сім`ю, він хоче піклуватись про нього. Працює вже третій місяць, має дохід 13-14 тисяч гривень, утримує домашнє господарство, бо якому йому допомагає одна жінка. Грошей на його утримання не дає, тому що він в Чехії отримує допомогу. Зараз син живе у Чехії з бабусею, матір`ю позивача, ОСОБА_3 . При дослідженні доказів уточнив, що його дружина зі своєю донькою пішла від нього після випадку з насильством над сином ОСОБА_5 і не повернулась,а так жінка, яка допомагає по господарству, то його співмешканка, яка живе з ним, а теща в літній кухні.

Відповідач - представник Дубенської районної державної адміністрації в засідання не з`явився, листом від 12.12.2022 повідомив, що у зв`язку із передачею повноважень до органів місцевого самоврядування об`єднаних територіальних громад у сфері захисту прав дітей, які проживають на території створених ОТГ, служба у справах дітей Дубенської РДА Рівненської області направила для виконання відповідно до компетенції ухвалу суду від 25.11.2022, згідно якого Привільненська сільська рада повинна надати висновок щодо доцільності повернення дитини ОСОБА_4 батькові ОСОБА_1 (а.с.34).

Третя особа Служба у справах дітей Привільненської сільської ради вважає за доцільне повернути дитину батькові ОСОБА_1 , оскільки він сам виховував раніше дитину з інвалідністю, про прояви агресії їм було невідомо, поки дитину не відібрали, в телефонній розмові на комісії дитина повідомила, що хоче проживати з батьком, але піклувальника дитини до цього процесу не залучали, чому - не пояснили.

Третя особа, на вихованні та утриманні якої зараз перебуває ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження позовних вимог. У справі не належний відповідач. ОСОБА_3 наполягала, щоб дитина залишилась з нею, вона доглядає за ним з шести місяців від народження, ОСОБА_5 має інвалідність і втік до неї від батька з с. Привільне в м.Дубно, так боявся, що аж обмочився. Позивач є її сином, але вона категорично проти повернення йому дитини, бо він агресивний впродовж життя і не вірить, що виправився. Він застосовував до неї фізичне насильство - душив її, він бив першу дружину вагітною, від якого та дівчина втекла, а вона сама за нього сплачувала аліменти на дитину до 13 років, поки син не відмовився від тієї дитини. Остання офіційна дружина, шоста фактично, теж втекла через агресію, а зараз знайшов якусь чергову сьому. З часу, коли виїхала з онуком за кордон, дитина має гарну поведінку і ОСОБА_5 став значно спокійнішим, купила йому гірський велосипед. Там проживають в приміщенні дитячого санаторію в Республіці Чехія, де багато дітей, з якими дружить ОСОБА_5 , у них з онуком та меншим сином, який теж має інвалідність, отриману по службі і не агресивний, окрема кімната, ванна та кухня, волонтери їх забезпечують харчуванням та найнеобхіднішим, а також надають утримання по 400 крон на кожного. Виїхали, бо в приміщення де жили в Дубно немає бомбосховища, дитина нервувала від повітряних тривог, орган опіки Дубенської РДА дозволив вивезти дитину, бо для дитини на час війни безпечніше перебувати за кордоном.

Суд поспілкувався дистанційно з неповнолітнім ОСОБА_7 , який повідомив, що йому комфортно у Чехії, нормальні стосунки з бабусею і він до батька повертатись не хоче. На запитання суду, чого б він би бажав додати, що має значення для вирішення справи, дав відповідь про батька: «Я хочу, щоб його посадили».

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, згідно посвідчення НОМЕР_2 (а.с.9).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 16.03.2021 відібрано без позбавлення батьківських прав малолітню дитину ОСОБА_4 від батька ОСОБА_1 (а.с.10-12).

Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 06.08.2021 призначено ОСОБА_3 піклувальником над дитиною позбавленою батьківського піклування ОСОБА_4 (а.с.13).

ОСОБА_1 для сина за місцем його проживання у АДРЕСА_1 , створив необхідні умови для проживання і навчання сина, став більш відповідальним. Живе зі співмешканкою, будинок належить тещі. По місцю проживання характеризується задовільно, з часу відібрання сина до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. Скарг на нього не надходило (а.с.14,16).

Згідно висновку Органу опіки та піклування Привільненської сільської ради №02-27/36 від 05.01.2023, не заперечують про повернення малолітньої дитини ОСОБА_4 батькові ОСОБА_1 (а.с.47).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частинами чотири-шість статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

16.03.2021 дитину ОСОБА_4 вилучено від батька за рішенням суду без позбавлення батьківських прав. Піклувальником над дитиною без батьківського піклування призначено бабусю по батьківській лінії ОСОБА_3 , яка дбає та піклується про нього і вони виїхали за межі України під час воєнного стану.

Позивач звернувся до суду з позовом, стверджуючи, що бажає повернення дитини у свій дім і його підтримує орган опіки та піклування. Однак суду позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу, який би свідчив, що батько подолав свою агресію, налагодив стосунки з сином і йому безпечно можна повернути дитину. Висновок органу опіки та піклування про доцільність повернення дитини батьку, що займає лише пів сторінки і ґрунтується на факті наявності умов для проживання дитини з батьком, суд оцінює критично і як такий, що явно суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з цим висновком. Бо підставою вилучення дитини від батька стало не відсутність умов для проживання, а агресивна поведінка відносно дитини, фізичне та психологічне насильство батьком над дитиною, яка ще й має інвалідність і є вразливою не лише в силу віку, а й стану здоров`я. Тому для правильного вирішення цієї справи не має по суті значення, що позивач знайшов певну роботу і живе далі в хаті тещі, де є окрема кімната для дитини, та навіть і те, що він, будучи не позбавленим батьківських прав, не бере участі в утриманні дитини взагалі. Натомість, суд мав упевнитись, що дитині з батьком буде спокійно, комфортно та проявів агресії більше допущено не буде. Проте, замість цього суд переконався, що дружина з донькою пішла з будинку після агресивної поведінки чоловіка і не повернулась, її місце зайняла коханка, яку дитина не знає і про проживання якої там як співмешканки відомо органу опіки і піклування. При цьому, рідна матір позивача, яка є піклувальником неповнолітнього ОСОБА_5 категорично не вірить, що її син перестав бути агресивним, оскільки проявляв агресію та застосовував насильство впродовж життя над нею та своїми жінками і заперечує проти повернення дитини сину.

Заслухавши в дистанційному режимі дитину, суд з`ясував, що сам неповнолітній ОСОБА_5 не бажає проживати з батьком. При цьому заперечення позивача, що це його сина намовили, не заслуговують на увагу, бо хлопцю 16 років і у такому віці він здатен самостійно вирішувати де і з ким йому краще жити. В Україні з 16 років діти без дозволу батьків вже можуть знаходитись в громадських місцях після 22 год., пересікати державний кордон, займатись підприємницькою діяльністю, і навіть підлягають адміністративній та кримінальній відповідальність в разі вчинення правопорушень ітд. Суд про це згадує лише для ілюстрації, що це вік, в якому вже особа здатна критично сприймати дійсність, має широкий спектр прав і самостійно несе відповідальність у випадку правопорушень. Небажання 16-річного сина жити з батьком свідчить про відсутність налагоджених доброзичливих відносини між ними.

В підсумку, суд робить висновок, що повернення дитини батьку суперечить інтересам дитини. Враховуючи, що в Україні з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, дитина перебуває з піклувальником за кордоном і не бажає повертатись до батька, виходячи з якнайкращих інтересів та безпеки дитини, суд вважає що у позові необхідно відмовити.

Крім того, позов заявлено не до належного відповідача, який не має компетенції для вирішення спорів між батьком та дитиною, а належні співвідповідачі залучені в процес лише як треті сторони, що є самостійною підставою для відмови в позові. Проте суд відмовляє в позові за безпідставністю, забезпечуючи якнайкращі інтереси дитини згідно ст. 3 Конвенції про права дитини.

Батько дитини ОСОБА_1 не позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_4 , тому має можливість на спілкування, виховання та утримання свого сина і налагодити контакт з сином, якщо справді бажає цього, і такий вид його участі у житті сина ОСОБА_5 буде відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 74, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дубенської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Привільненської сільської ради, про повернення дитини батькові, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , телефон НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Пасічник Юрій Олександрович, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач: Дубенська районна державна адміністрація, адреса: вул. Д.Галицького, 17, м. Дубно, Рівненської області, 35600, , тел.: (036-56)4-94-89, e-mail: .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 виданий Дубенським РВ УМВС України в Рівненській області 12.02.1997.

2)Служба у справах дітей Привільненської сільської ради, адреса: вул.Грушевського, 2, с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області, , електронна пошта: .

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2023.

Суддя О.Ю. Жуковська