Справа № 216/3536/22
Провадження № 2/216/795/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2023 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,
за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
09 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовна заява мотивована тим, що з 02 серпня 2008 року по 18 травня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2016 з позивача на користь відповідача стягнено аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи стягнення з 18.07.2016, до повноліття дитини.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2019 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2016, стягнувши з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з січня 2022 року син добровільно переїхав проживати до позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його утриманні, а тому просив суд припинити стягнення аліментів на утримання сина, та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з 01.01.2022.

Позивач у судовезасідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2016 № 216/3558/16-ц, яке набрало законної сили 25.10.2016, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи стягнення з 18.07.2016, до повноліття дитини.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2019 № 216/1202/19, яке набрало законної сили 15.10.2019, збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2016, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пилявець О.В. від 19.12.2019 ВП № 60475946, звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 в ході виконання виконавчого листа № 216/1202/19.

Згідно акту про проживання від 27.08.2022, посвідченого головою квартального комітету № 30, акту обстеження умов проживання від 26.08.2022, неповнолітній ОСОБА_3 , з 01 лютого 2022 року проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. Для дитини відведено окрему кімнату, яка облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Під час бесіди з дитиною встановлено, що останній проживає разом з батьком з травня 2022 року, та бажає в подальшому з ним проживати.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Криворізькому центральному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, сума якої у період з 01.09.2021 по 31.08.2022 складає 11982 грн.

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу зазначених статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Як було встановлено судом, що неповнолітній ОСОБА_3 , не проживає з матір`ю відповідачем по справі, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача, а протягом 2022 року проживає зі своїм батьком позивачем та повністю знаходиться на його утриманні, який дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, має стабільний дохід. Тобто змінились обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, які стягуються рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/1202/19 від 11.09.2019.

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, з урахуванням того, що аліменти є місячними платежами для забезпечення поточних потреб дитини, а тому слід запобігти необґрунтованому перерахуванню відповідачу аліментів за період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів. Тому суд доходить до висновку, що припинення стягнення аліментів слід здійснити з дати подання позову до суду, тобто з 09 вересня 2022 року.

За змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, що має наслідком закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням вказаного, враховуючи те, що у відповідача на даний час відсутні підстави для отримання аліментів від позивача на утримання їх спільного неповнолітнього сина, оскільки останній протягом 2022 року проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні, суд вважає, що наявні достатні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 216/1202/19, виданого 11.09.2019 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 60475946.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для визнавання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з 01 січня 2022 року, оскільки матеріали справи містять різну інформацію щодо початку проживання сина разом з батьком, зокрема позивач зазначає з січня 2022 року, з акту проживання встановлено, що з 01 лютого 2022 року, а з акту обстеження умов проживання встановлено, що з травня 2022 року, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265, 280-282, 432 ЦПК України, ст.ст. 18, 179, 192, 267-271, 273 СК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2019 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнутих на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/1202/19 від 11 вересня 2019 року, починаючи з 09 вересня 2022 року.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 216/1202/19, виданого 11.09.2019 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення від 11.09.2019 у справі № 216/1202/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2019 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Ю.В.Онопченко