Справа № 215/1420/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Коноваленка М.І., за участю: секретаря Коломійчук К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до постанови від 03.02.2020 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/12016/19,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2022 року зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області після скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позову, відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2022, для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він подав заяву від 19.04.19 вх. С-27 до начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича, яка не була розглянута відповідно до ЗУ «Про звернення громадян». За захистом своїх прав він звернувся до суду, який визнав протиправною бездіяльність начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича щодо нерозгляду його заяви від 19.04.19. Протиправною бездіяльністю відповідача здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях, пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законом строки. Зазначає, що він до цього часу не отримав від відповідача рішення, постанови, тобто правових актів на його заяву від 19.04.19 вх. С-27. Просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, діями підлеглого Держави Україна начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області ОСОБА_2 в сумі 945900 грн..

Ухвалою від 10.10.2022 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження. Позивача звільнено від сплати судового збору

Ухвалами Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача та залучено у якості співвідповідача Державну казначейську службу України, продовжено строк підготовчого провадження.

20.12.2022 справу знято з розгляду, у звізку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

01.02.2023 підготовчий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою учасника процесу. Про якого немає відомостей щодо вручення судової повістки.

Ухвалою від 09.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду (а.с.155), у клопотанні зазначив прохання про розгляд справи без його участі (а.с.124).

Представник відповідача - Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду (а.с.153).

Представник Державної казначейської служби України повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду, не зявився (а.с.154).

У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 визнано протиправною бездіяльність начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича щодо не розгляду заяви (запиту) ОСОБА_1 від 19.04.2019 вх.С-27 по суті звернення у встановлений законом строк. Зобов`язано начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області розглянути заяву (запит) ОСОБА_1 від 19.04.2019 за вх.. №С-27 та надати на цю заяву (запит) обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України (а.с.64-68).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18, зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності, в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Зміст ст. 1174 ЦК України відповідає, також, вимогам ст. 56 Конституції України, що передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Посадовими особами, мова про яких іде в ст.1174 ЦК України, є не будь-які працівники державних органів та органів місцевого самоврядування, а лише ті, які віднесені до категорії посадових осіб Законом України від 16 грудня 1993 pоку «Про державну службу» та Законом України від 21 травня 1997 року «Про органи місцевого самоврядування». Так, відповідно до Закону України «Про державну службу», посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Для настання відповідальності, передбаченої ст.1174 ЦК України, необхідно, щоб посадова або службова особа завдала шкоди при здійсненні своїх повноважень, обсяг яких встановлюється відповідними правовими актами. Такі особи наділені правом в межах своєї компетенції давати як для громадян, так і для установ, незалежно від відомчої належності чи підлеглості, вказівки правового характеру, що підлягають обов`язковому виконанню, застосувати примусові заходи і щодо громадян, які безпосередньо не підпорядковані їм по службі. До них відносяться, зокрема, народні депутати України, місцевих рад народних депутатів, сільські, селищні, міські голови, судді, народні засідателі, прокурори, слідчі, оперативний склад служби безпеки, всі працівники міліції, інспектори державних інспекцій, а також військові коменданти, начальники гарнізонів, військовий патруль, вартові на посту та інші військовослужбовці при виконанні ними обов`язків по підтриманню громадського порядку, у тому числі й військовослужбовці конвойної служби та охорони місць позбавлення волі.

Відповідно до змісту ст.1174 ЦК України, обов`язок відшкодувати завдану шкоду покладається не на посадову або службову особу, незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю якої завдано шкоди, а на органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування.

Тобто вимоги про відшкодування шкоди до осіб, які безпосередньо її завдали, не повинні пред`являтися незалежно від їх вини. Тобто має місце відповідальність органів державної влади або місцевого самоврядування без вини.

Підставою для застосування вказаного виду відповідальності є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, складові якого у сукупності надають право на відшкодування завданої шкоди (шкода, протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових/службових обов`язків.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності, достовірності , достатності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

У даному випадку позивачем не надано до суду жодного доказу звернення до державного органу з рішенням суду, неналежного розгляду звернення та не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відсутні.

Оскільки у даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову відповідно до ч.2 п.13 ст.3 Закону України "Про судовий збір" , та позивачу відмовлено в позові, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі начальника Тернівського відділення поліції ГУНП Дніпропетровської області Шульги Анатолія Вікторовича, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до постанови від 03.02.2020 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/12016/19.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення складено без проголошення 27.04.2023 року.

СУДДЯ: