ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат.

В січні 2023 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат звернувся до суду лише 11 січня 2023 року (поштою дану заяву було направлено 28.12.2022 року), тобто, поза межами встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України процесуального строку при цьому, не просив поновити пропущений процесуальний строк на подання такої заяви.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики грошових коштів і витрат задоволено.

Разом із позовного заявою подано клопотання від 07.12.2021 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та зазначено, що докази на підтвердження факту понесених витрат буде подано протягом 5 днів з дня ухвалення рішення (а.с.6-7).

Докази про отримання учасниками справи судового рішення матеріали справи не містять.

Відповідно до договору №184388 від 20.01.2020 року адвокату Губарєвій М.О. надані повноваження представляти інтереси ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору про надання правової допомоги, ордером (а.с.8-10).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до і розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Губарєва М.О. з 08 березня 2022 року перебуває в Німецькій Республіці, що підтверджується копією закордонного паспорту (а.с.51-61).

06 червня 2023 року на адресу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська направлено клопотання про участь адвоката Губарєвої М.О. в судових засіданнях в режимі відеоконференцій (а.с.50-51).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2022 року в задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку із недотриманням порядку і строків визначених законом (а.с.62).

11 липня 2022 року адвокат Губарєва М.О. повторно звернулася до суду із заявою про участь в судових засіданнях дистанційно (а.с.73-74).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2022 року в задоволенні клопотання відмовлено черезвелику кількість справ, що перебувають у провадженні Жовтневого районного суду Дніпропетровська та кількість раніше, призначених до розгляду кримінальних, цивільних справ, а також на те, що в суді обмежена технічна можливість для забезпечення проведення судового засідання по вказаній справі в режимі відеоконференції.

Таким чином, судом першої інстанції двічі було відмовлено адвокату в участі в засіданні.

Крім того, матеріали справи не містять жодного процесуального документа та повістки, які за період розгляду справи були направлені на адресу адвоката, що суперечить вимогам ст.128 ЦПК України про належне повідомлення учасників справи про дату розгляду справи.

На думку колегії суддів, зазначені вище обставини підтверджують, що позивач та його представник усіма визначеними законом способом намагалися встановити дистанційну комунікацію з судом.

Відповідно до п.1 ст.6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України, ст.4 ЦПК України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2023 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова