23.01.2023 Справа № 756/5683/22
Унікальний номер 756/5683/22
Номер провадження 2/756/1014/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

за участю представника позивача - Конюшка Д.Б.

представника відповідача - ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», товариства з обмеженою відповідальністю «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Конюшка Д.Б. звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з ТДВ Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на її користь страхове відшкодування у розмірі 67677,79 грн.; стягнути з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг», ОСОБА_2 на її користь різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 59177,66 грн.; стягнути з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг», ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 12000,00 грн.; вирішити питання про розподіл судових витрат у розмірі 14888,55 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 07 червня 2021 року по вул. Братиславській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «МАЗ 630303», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортний засіб «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року виним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАЗ 630303», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент пригоди була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»

ОСОБА_1 звернулася до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» щодо виплати страхового відшкодування, однак виплата здійснена не булла.

З наведених підстав, просить стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» розмір належного страхового відшкодування виходячи з вартості відновлювального ремотну транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу, що складає 67677,79 грн.

Крім того вказує, що згідно звіту автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту транспортного засобускладає 126855,45 грн. З цих підстав просить стягнути солідарно з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг», ОСОБА_2 на її користь різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування, що складає 59177,66 грн.

Також позивач вказує, що протиправними діями винної особи, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб, їй було завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в 12 000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27 липня 2022 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду від 04 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору в частині вимог про стягнення моральної шкоди.

23 серпня 2022 року адвокатом Конюшко Д.Б. на виконання вимог ухвали подано заяву про усуненя недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління державної податкової служби у м. Києві інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків, працевлаштування, роботодавця та отримані доходи ОСОБА_2 за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

01 грудня 2022 року представник ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» та ОСОБА_2 подав заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 . Вказував, що в частині пред`явлених вимог до його довірителів не погоджується. Стверджує, що фактично понесені витрати на оплату послуг по відновлювальному ремонту не підтверджені відповідними доказами. Зокрема, відсутній акт виконаних робіт, також відсутні докази по оплаті послуг з ремонту та відновлення автомобіля (квитанції, товарні чеки, інші первісні фінансові документи по оплаті).

07 грудня 2022 року на адресу суду надійшла довідка про отримані доходи та утримані податки ОСОБА_2 від Головного управління пенсійного фонду України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав та мотивів наведених у позові. Уточнив, що матеріальну шкоду належить стягнути з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг», як власника транспортного засобу, з яким винна особа перебувала у трудових правовідносинах.

Представник відповідача ОСОБА_2. у судовому засіданні проти позову заперечував.

Представник ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» та ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити рішення.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захистмають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом Українивід 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Судом встановлено, що 07 червня 2021 року о 11.50 год. в м.Києві по вул. Братиславській, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного «МАЗ 630303», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі від 11 серпня 2021 року № 755/9936/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с. 10-11).

Як вбачається з полісу № 201839892, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «МАЗ 630303», державний номерний знак НОМЕР_1 на час скоєння пригоди була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с. 12).

Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження № 8822 від 30 липня 2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Subaru Forester» державний номерний знак НОМЕР_2 склала 126 855,45 грн, з яких 67677,79 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Станом на дату розгляду, попри звернення позивача до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», страхове відшкодування у розмірі 67677,79 грн. не було виплачено.

Судом також досліджено довідку Пенсійного фонду України форми ОК-5 за період з 2005 по 2022 роки, з якої вбачається, що у момент скоєння пригоди 07 червня 2021 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг».

Спір між сторонами виник з приводу не виплати ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у відповідача;стягнення різниці між розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням; а також відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортнупригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентнав иплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, якінадають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 67677,79 грн. підтверджена звітом автотоварознавчого дослідження та не перевищує ліміту відповідальності страховика за полісом № 201839892ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» зобов`язане їх повністю компенсувати. Проте, відомості про проведення виплати страхового відшкодування позивачу матеріали справи не містять та відповідачем відповідних доказів не надано.

Витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 3500,00 грн. не підлягають стягненню через відсутність доказів в їх підтвердження. Акт здачі прийнття виконаних робіт не доводить факт оплати, тому не є достньою правою підставою для стягнення з страховика коштів у сумі 3500,00 грн.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на користь позивача невиплаченого страхового відшкодування у сумі 67677,79 грн.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) та потерпілого (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц).

Вказане підтверджується також і висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц. Так, Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

На час, дорожньо-транспортної пригоди 07 червня 2021 року, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах зТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг». Той факт, що шкода була спричинена під час виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків, зокрема підтверджується довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5. Заперечень щодо зазначеного та доказів в їх обґрунтування від «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» не надходило.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» і під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди, виконував трудові обов`язки водія підприємства, суд вважає, що за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець - ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг».

За наведених обставин суд приходить до переконання, що стягненню з ТОВ «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» на користь ОСОБА_1 підлягає різниця між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 59177,66 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Частиноюпершою ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктомтретім ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом першим ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачеві ОСОБА_1 заподіяно моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля. Шкоду спричинено унаслідок протиправної, винної поведінки відповідача ОСОБА_2 .

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище.

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 у розмірі 2000,00 грн. та стягнути цю суму з відповідача ОСОБА_2 , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 рокугонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 08/12/21 -ЮП/IL від 03 грудня 2021 року, акт виконаних робіт № 1 до договору № 08/12/21 -ЮП/IL від 03 грудня 2021 року з детальним описом робіт та їх вартістю, квитанція до прибуткового касового ордера № 08/12 від 03 грудня 2021 року на суму 10000,00 грн.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат(установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважаю, що витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є повністю обгрунтованим.

При зверненні до суду із позовом позивач сплатила судовий збір в сумі1388,60 грн. за вимоги майнового характеру та 992,40 грн. за вимогу щодо стягнення моральної шшкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, пропорційно до задоволених вимог на користь ОСОБА_4 компенсації підлягає: з відповідача ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» судовий збір у сумі 676,77 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5260,00 грн.; з відповідача «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» судовий збір у сумі 591,77 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 4600,00 грн.; з відповідача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 140,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133,141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповіальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», товариства з обмеженою відповідальністю «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповіальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 67677,79 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 676,77 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5260,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична спеціалізована компанія «Укрконсалтинг» користь ОСОБА_1 різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування у розмірі 59177,66 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 591,77 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 140,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик