Справа № 350/120/23
Провадження № 22-ц/4808/491/23
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Круця В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування об`єкта права власності з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Бурака Богдана Васильовича на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Пуликом М.В. 21 лютого 2023 року, про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

В провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області знаходить справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування об`єкта права власності з чужого незаконного володіння.

В ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, у якій вказує, що позивачка звернулася з позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування об`єкта права власності з чужого незаконного володіння.

Вказує, що предметом позову є житловий будинок (у технічній документації - літня кухня), що за адресою АДРЕСА_1 .

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 повернулась з Італії в Україну і з`ясувалося, що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 від`єднали житловий будинок, який є предметом позовних вимог та місцем проживання позивача та її повнолітніх дочок від електропостачання, що підтверджується фотознімками приладу обліку електричної енергії. Вона намагалась власними силами підключити енергопостачання будинку, однак відповідачі чинили перешкоди, погрожуючи фізичною розправою. З метою уникнення збереження вартості майна, яке є предметом позовних вимог, слід заборонити відповідачам втручатися у функціонування (відключати) мережі енергопостачання (світла, води та тепла) до житлового будинку, вчиняти перешкоди до підключення до електропостачання житлового будинку (літня кухня), що за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття судом рішення у справі про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, право власності на житловий будинок за позивачем не визнається, а зареєстровано на ОСОБА_3 , хоча ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зареєстровані за вказаною адресою.

Відповідачка ОСОБА_3 чинить перешкоди у доступі до житлового будинку, самовільно розпоряджається речами, які їй не належать (зняла камери відеоспостереження з будинку), у зв`язку з чим наявні підстави для забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 вчиняти перешкоди у доступі та користуванні спірним житловим будинком та заборонити вчиняти дії щодо зняття з реєстрації позивачки та її дітей у житловому будинку (зазначений на технічній документації як літня кухня), що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-3).

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2023 року заяву задоволено.

Заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 втручатися у функціонування (відключення) мережі енергопостачання (світла, води та тепла) до житлового будинку (зазначений на технічній документації як літня кухня), що за адресою: АДРЕСА_1 до прийняття судом рішення у справі про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння;

заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняти перешкоди до підключення житлового будинку (зазначений на технічній документації як літня кухня), що за адресою: АДРЕСА_1 до електропостачання до прийняття судом рішення у справі про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння;

заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії щодо знаття з реєстрації із домоволодіння, що за вказаною адресою, ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до прийняття судом рішення у справі про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування майна з чужого незаконного володіння;

заборонено ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняти перешкоди у доступі та користуванні житловим будинком (зазначений на технічній документації як літня кухня), що за вказаною адресою, ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_6 , ОСОБА_9 (а.с.30).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 адвокат Буряк Б.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм процесуального права.

Вказує, що значна частина заходів, які були прийняті в якості забезпечення позову суттєво впливає та фактично унеможливлює користування належним відповідачці домоволодінням. Заходи забезпечення позову, встановлені судом, є незаконними та необґрунтованими та такими, що порушують конституційне право власності ОСОБА_3 .

Вважаючи себе власником домоволодіння, позивачка, повернувшись на декілька днів до України, встановила на літній кухні камери відеоспостереження, цим самим порушивши право ОСОБА_3 на недоторканість житла та конституційне право на приватність. Після того, як відповідачкою було виявлено та знято камери відеоспостереження, представник позивачки звернувся із клопотанням про забезпечення позову, прохаючи, крім іншого, заборонити ОСОБА_3 втручатися у функціонування (відключати) мережі енергопостачання (світла,води та тепла) та вчиняти перешкоди до підключення літньої кухні до електропостачання.

Крім того, відсутнє пояснення яким чином забезпечення позову у формі заборони втручатися у функціонування (відключати) мереж енергопостачання (світла, води та тепла) та вчиняти перешкоди до підключення літньої кухні до електропостачання вплине на виконання рішення суду. Суд фактично усунувся від формулювання в тексті оскаржуваної ухвали її мотивувальної частини, внаслідок чого викликають сумніви в її обґрунтованості та залишив поза увагою те, що нез`ясованим є факт існування обставин стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити (а.с.33-36).

Представник позивача ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що метою забезпечення позову у справі стало унеможливлення знищення спірного майна (зазначеного у технічному паспорті як літня кухня), збереження його вартості та цінності, забезпечення реальної можливості виконання рішення суду в частині поділу майна, а активні дії відповідачів свідчать про реальну загрозу настання таких наслідків.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У судове засідання не з`явилися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності інших учасників справи.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Круця В.М., дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд виходив з положень ст.ст. 149, 151-153 ЦПК України, встановивши наявність спору щодо нерухомого майна, дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які просить позивач.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Із позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок площею 68,8 кв.м (зазначений як літня кухня), господарські будівлі та споруди для обслуговування жилового будинку: сарай, загальною площею 25,1 кв.м; стодола, загальною площею 25,1 кв.м., гараж загальною площею 39,7 кв.м, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 житловий будинок площею 68,8 кв.м (зазначений як літня кухня), господарські будівлі та споруди для обслуговування жилового будинку: сарай, загальною площею 25,1 кв.м; стодола, загальною площею 25,1 кв.м., гараж загальною площею 39,7 кв.м, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17-25). Тобто предметом спору є визнання права на спільне сумісне майно.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову в цивільному процесі сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановлено, що між сторонами наявний спір про право на майно, вкладене у будівництво літньої кухні подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що за адресою АДРЕСА_1 .

Право власності на домоволодіння в цілому зареєстровано на ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 зареєстровані за вказаною адресою.

Таким чином, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, з метою збереження майна до вирішення спору, а також забезпечення житлових прав колишніх членів сім`ї до вирішення спору , обраний вид забезпечення позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами, що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд зазначає, що на стадії вирішення питання про забезпечення позову судом не перевіряється обґрунтованість заявлених позовних вимог, а встановлюється лише існування спору та обрання співмірних заходів забезпечення позову, які будуть діяти до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Доводи апелянта про те, що вжиті заходи забезпечення позову порушують права відповідачки як власника нерухомого майна, не можуть слугувати підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки правовий зміст визначеного заходу забезпечення, який встановлений цивільно-процесуальним законом, зводиться лише до обмеження прав власника щодо від`єднання споруди від електропостачання і забезпечення житлових прав усіх колишніх членів сім`ї до вирішення спору, ініційованого позивачем, про її право на майно.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Бурака Богдана Васильовича залишити без задоволення, а ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 27 квітня 2023 року.