ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/49/23 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

та сторін - представник позивача Тернопільської міської ради - Друзюк Р.М., представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Станович Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/27397/19 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Петораль - 2016" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року, ухвалене суддею Ромазан В.В., у справі за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Пектораль 2016» про визнання правочину недійним, скасування та припинення прав власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Тернопільська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Пектораль 2016» (надалі - ТзОВ «Пектораль 2016») про визнання правочину недійним, скасування та припинення прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу частини будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу даної будівлі, а саме: скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №18252283 від 23.12.2016 року приватного нотаріуса Ломакіної Л.В. Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області про державну реєстрацію будівлі ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 1853783 від 05.01.2017 року державного реєстртора Тернопільської міської ради Сагайдак І.В. про державну реєстрацію будівлі за ТзОВ «Пектораль 2016», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; припинити право власності на будівлю торгово-побутового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за ТзОВ «Пектораль 2016» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; закрити розділ Державного реєстру речових прав за №101 від носно будівлі торгово-побутового призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду у цивільній справі №607/12207/16 визнано право власності на будівлю торгово-побутового призначення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 7,9 кв.м. за ОСОБА_1 . На підставі даного рішення, 02.12.2016 року за №17899170 державним реєстратором Мартирняк А.В. вчинено запис про право власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 29.10.2019 року Тернопільським апеляційним судом прийнято рішення, яким скасовано вказане рішення суду першої інстанції та відмовлено ОСОБА_1 у позові. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 з метою прихоування факту реєстрації права власності на кіоск, 23.12.2016 року уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 на 1/2 частину будівлі за адресою: АДРЕСА_2 . 05.01.2017 року на підставі акту прийому-передачі та грошової оцінки майна, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по частині будівлі передали у власність ТзОВ «Пектораль 2016». Однак, зазначене майно є тимчасовою спорудою - кіоском без влаштування фундаменту, який виготовлений з полегшених контрукцій. Такий тип споруд підпадає під визначення тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності. На підставі рішення №6/31/99 від 26.04.2013 року між Тернопільською міською радою та ОСОБА_1 15.02.2016 року укладено договір особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, терміном на один рік. Відповідно до пунктів 1.1-1.4 договору сервітуту позивачу встановлено особистий строковий сервітут на територію в м.Тернополі, на якій буде розміщуватись та використовуватись тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності площею 0,000945 га. Сервітут встановлено для розміщення тимчасової споруди. ОСОБА_1 управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності № 02/16 за адресою: АДРЕСА_4 на строк до 14.02.2017 року. Згідно інформації, викладеній у листі управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №1395/14 від 19.07.2019 року адресний номер будівлі торгово-побутового призначення: АДРЕСА_2 , не присвоювався. Відповідно до інформації, викладеній у листі відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради №286/27 від 23.07.2019 року, відповідачі не звертались за виготовленням дозвільних документів на проведення підготовчих та будівельних робіт, а також прийняття в експлуатацію будівлі торгово-побутового призначення за адресою: АДРЕСА_2 . Частиною 4 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на малі архітектурні форми та тимчасові некапітальні споруди державній реєстрації не підлягають. Зазначений кіоск знаходиться на земельній ділянці, що належить до комунальної форми власності, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження якою на підставі ст..327 ЦК України, ст..ст.12,83 ЗК України, ст..60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснює Тернопільська міська рада. Згідно з ч.1,2 ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Позивач вважає, що 23.12.2016 року на підставі договору купівлі-продажу фіктивно зареєстровано право власності на дану будівлю за ОСОБА_2 , яка згодом ним була передана згідно акту прийому-передачі ТзОВ «Пектораль 2016». Укладення відповідачем договору купівлі-продажу з підставною особою з метою приховування справжніх намірів учасників правочину свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином, а тому цей правочин є фіктивним та може бути визнаний судом недійсним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року позов Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Пектораль 2016» про визнання правочину недійним, скасування та припинення прав власності на нерухоме майно, задоволено частково.

Скасувано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 - будівлю торгово-побутового призначення, загальною площею 7,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пектораль - 2016», на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 - будівлю торгово-побутового призначення, загальною площею 7,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Пектораль - 2016», на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 - будівлю торгово-побутового призначення, загальною площею 7,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Закрито розділ Державного реєстру прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101 - будівлю торгово-побутового призначення, загальною площею 7,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У решті вимог, відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Пектораль 2016» у користь Тернопільської міської ради сплачений нею судовий збір у розмірі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню, пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто по 640 (шістсот сорок) грн.. 33 коп. із кожного.

Скасувано заходи забезпечення позову, вжиті у даній справі ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Петораль - 2016" подало апеляційну скаргу на рішення суду де просять скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти рішення яким відмовити Тернопільській міській раді в задоволенні позовних вимог. Вважає рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.02.2022 р. у справі № 607/27397/19 є незаконним та таким що винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не обґрунтовувано позовні вимоги наявністю у Тернопільської міської ради будь-яких прав щодо вказаного нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці комунальної форми власності. Позивачем не вказано, яким чином оскаржений договору купівлі-продажу та в подальшому передача будівлі торгово-побутового призначення в статутний фонд TOB «Пектораль-2016». порушує права позивача як власника земельної ділянки .

Зазначає, що TOB «Пектораль-2016» набуло у власність спірну будівлю торгово-побутового призначення як третій власник після визнання права власності за рішенням суду, не могло знати про те, що право власності на це майно порушує права Тернопільської міської ради.

Звертає увагу, що на момент набуття права власності TOB «Пектораль-2016» рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.02.2022 р. у справі № 607/27397/19 було чинним та не оскаржувалось. А тому TOB «Пектораль-2016» є добросовісним набувачем, який у силу приписів статті 330 ЦК України набув право власності на набуте за спірним договором майно, бо не знав і не міг знати, що ОСОБА_1 не є власником майна і не має права ним розпоряджатися.

Вважає, що позивачем не надано доказів, що таке втручання не порушить справедливого балансу інтересів, а саме: позитивні наслідки вилучення, спірного майна для захисту інтересів територіальної громади є більш важливими, ніж дотримання права TOB «Пектораль-2016» , яке законним шляхом за відповідну плату добросовісно набула у власність майно, покладаючись на добросовісність дій продавця.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судовому засіданні представник позивача Тернопільської міської ради - Друзюк Р.М. заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Станович Н.Р. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, рішення суду просить скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо скасування реєстрації права власності на приміщення, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення вимог, оскільки спірне приміщення торгово-побутового призначення є тимчасовою спорудою, внесення до Державного реєстру прав запису про реєстрацію права власності на торгове приміщення, як об`єкт нерухомого майна відповідно до положень статті 120 ЗК України обмежує право комунальної власності позивача на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Рішення суду про відмову в позовних вимогах про визнання правочину недійним не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду відповідає.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та доведено доказами наявними в матеріалах справи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2016 року у цивільній справі №607/12207/16 ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будівлю торгово-побутового призначення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 7,9 кв.м. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівлю торгово-побутового призначення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 7,9 кв.м.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.10.2019 року зазначене судове рішення скасоване, ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, відмовлено.

Як вбачається з інформації наданої відділом державного архітектурно-будівельного контролю від 23.07.2019 року №286/27, відповідно до Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів відсутня інформація щодо будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації нададної управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради від 19.07.2019 року №1395/14, в управлінні відсутня інформація щодо присвоєння адресного номера об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності № 02/16 за адресою: АДРЕСА_4 на строк до 14.02.2017 року.

Згідно з договором купівлі-продажу частки будівлі від 23.12.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В., продавець продав та передав Покупцю, а Покупець купив та прийняв від Продавця частку будівлі торгово-побутового призначення, загальною площею 7,9 кв.м., а саме: під літ «А» 1 поверх 1-1 торговий зал площею 7,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить Продавцю на підтаві рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18.11.2016 року по справі №607/12207/16.

Відповідно до акту прийому-предачі та грошової оцінки майна від 05.01.2017 року, учасники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 передали до статуного капіталу ТзОВ «Пектораль 2016», а ТзОВ «Пектораль 2016» в особі керівника ОСОБА_2 прийняло будівлю торгово-побутового призначення загальною площею 7,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . вартістю 23582 грн.

Згідно договору купівлі-продажу частки в статуному (складеному) капіталі ТзОВ «Пектораль 2016» від 31.01.2017 року укладеного між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець), Продавець продає та передає Покупцю свою частку у розмірі 50 відсотків у статуному капіталі ТзОВ «Пектораль 2016», що еквівалентно 11791 грн.

Приватним підприємством «ВолКас» за замовленням ОСОБА_1 у 2016 році складено проект про відповідність до ДБН санітарних, протипожежних норм проведеного будівництва будівлі торгово-побутового призначення по АДРЕСА_4 та 11.10.2016 року виготовлено технічний паспорт.

Також, судом із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2019 року №182185514, встановлено, що 05 січня 2017 року державним реєстратором Тернопільської міської ради Сагайдак І.В. проведено державну реєстрацію права власності ТзОВ "Пектораль 2016" на будівлю торгово-побутового призначення, загальною площею 7,9 кв.м. в АДРЕСА_2 . Підстава виникнення акт прийому передачі та грошової оцінки майна, серія та номер б/н, виданий 05.01.2017 року, видавник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТзОВ «Пектораль 2016». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33400023 від 12.01.2017 року. Також із зазначеної інформації з`ясовано, що приватним нотаріусом Ломакіною Л.В. 23.12.2016 року за номером 18252283 було проведено державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки будівлі від 23.12.2016 року. Крім цього, 02.12.2016 року державним реєстратором Мартиняк А.В. було проведено державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18.11.2016 року у справі №607/12207/16.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне приміщення торгово-побутового призначення за адресою АДРЕСА_5 є тимчасовою спорудою, внесення до Державного реєстру прав запису про реєстрацію права власності на торгове приміщення, як об`єкт нерухомого майна відповідно до положень статті 120 ЗК України обмежує право комунальної власності позивача на земельну ділянку а тому позовні вимоги про скасування реєстрації права власності на зазначене торгове приміщення підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст..375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці встановлюється статтею 376 цього Кодексу.

В силу вимог частини 2 статті 331 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом.

Згідно із частини першої статті 376 ЦК України, об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; не має належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Положення частини другої статті 331 ЦК україни слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК україни щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жжодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу воєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України), землекористувачі (ст..95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов та обмежень, встановлених законодавством. Крім того, відповідно до ч.2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки, особа зобов`язана в установленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 земельна ділянка під забудову не виділялась, а між Тернопільською міською радою та ОСОБА_1 15.02.2016 року було укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28.10.2019 року встановлено, що «…протоколом від 13.12.2015 року комісії по впорядкуванню розміщення об`єктів роздрібної торгівлі та тимчасових споруд побутового призначення, позивачу погоджено розташування по АДРЕСА_4 об`єкта торгівлі з подальшим встановленням земельного сервітуту. На підставі рішення №6/31/99 від 26.03.2013 року, між Тернопільською міською радою та ОСОБА_1 15.02.2016 року укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (далі договір). В пункті 2.1 даного договору вказано, що строк дії договору один рік з 15 лютого 2016 року до 15 лютого 2017 року. Відповідно до пунктів 1.1 -1.4 договру позивачу встановлено особистий строковий сервітут на територію в м.Тернополі, на якій буде розміщуватись та використовуватись тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності площею 0,000945 га. В п.4.4.5 договору вказано, що не допускається будівництво будь-яких будівель, споруд або інших об`єктів благоустрою. Судом встановлено, що позивачем розміщено об`єкт дрібно роздрібної торгівлі по АДРЕСА_1 площею 7,9 кв.м. Згідно технічного паспорту дане торгово-побутове приміщення самочинно збудовано. Власником землі є Тернопільська міська рада, яка не виділяла позивачу в установленому порядку спірну земельну ділянку, ні у власність, ні у користування. Був укладений з позивачем договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди теміном на 1 рік…Тому суд, першої інстанції безпідставно визнав право власності на торгово-побутове приміщення (тимчасову споруду) за адресою АДРЕСА_2 , яке знаходиться на зупинці громадського транспорту і земельній ділянці комунальної форми власності…»

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради було видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження здійснення підприємницької діяльності № 02/16 за адресою: АДРЕСА_4 , на строк до 14.02.2017 року. Зазначена стаціонарна споруда для провадження підприємницької діяльності була встановлена тимчасово, без улаштування фундаменту.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 чи 392 ЦК України.

Згідно п.1,2 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) це - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до п.1 та п.4 ч.1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частини 1, 2, 4 ст. 5 Закону передбачають, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а відповідно до ч.5 цієї статті відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що державній реєстрації підлягають речові права виключно на нерухоме майно або об`єкти незавершеного будівництва тобто таке майно має бути нерухомим.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно з ч.7 ст. 14 Закону у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється із полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, і встановлюється тимчасово без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому периметру) або не мати такого приміщення.

Доводи апеляційної скарги, що права Тернопільської міської ради не порушено, а тому позовні вимоги не підлягали до задоволення, колегія суддів не приймає до уваги, як необрґунтовані.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що спірне приміщення торгово-побутового призначення за адресою: АДРЕСА_2 є тимчасовою спорудою, земельна ділянка під забудову позивачем не надавалась, внесення до Державного реєстру прав запису про реєстрацію права власності на торгове приміщення, як об`єкт нерухомого майна відповідно до положень статті 120 ЗК України обмежує право комунальної власності позивача на земельну ділянку, а тому позовні вимоги про скасування реєстрації права власності на зазначене торгове приміщення підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що спірне приміщення не є тимчасовою спорудою та не є самочинно збудованим, оскльки ПП «Волкас» було виготовлено проект про відповідність до ДБН санітарних, протипожежних норм будівництва будівлі торгово-побутового призначення в 2016 році, а фундамент будівлі являє собою залізобетонний моноліт, колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані оскільки доказів, які б підтверджували відведення ОСОБА_1 або ТзОВ «Пектораль 2016» земельної ділянки у встановленому законом порядку під будівництво спірної будівлі, а також в подальшому введення її в експлуатацію відповідачами суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Петораль - 2016" залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 березня 2023 року.

Головуюча : Г. М. Шевчук

Судді: О. З. Костів

М. В. Хома