Справа № 196/497/22
№ провадження 2/196/9/2023
21 квітня 2023 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бабічевої Л.П.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
учасників справи:
представника позивача адвоката Харламова Д.В.,
представника відповідача адвоката Волинець Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Царичанка в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з позивачем ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт», у зв`язку з чим йому надавалася безпроцентна позика на особисті потреби шляхом укладання відповідних договорів.
10.01.2020 між ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики № 100120, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 200 000 грн., а останній зобов`язався повернути позику у строк до 09 січня 2021 року. Позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором, надав відповідачу в позику грошові кошти частинами на загальну суму 205 000 грн. На рахунок відповідача були здійснені наступні перерахування: 10.01.2020 року на суму 31 000 грн., 27.01.2020 р. 12 000 грн., 10.02.2020 р. 30 000 грн., 13.03.2020 р. 35 000 грн., 17.04.2020 р. 30 000 грн., 08.05.2020 р. 30 000 грн., 12.11.2020 р. 37 000 грн.
Відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором №100120 в строк до 09 січня 2021 року, чим допустив прострочення виконання зобов`язання, а тому позивач розрахував суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з січня 2021 року по травень 2022 року.
Індекс інфляції за січень 2021 року - 101,3; за лютий 2021 року - 101; за березень 2021 року 101,7; за квітень 2021 року - 100,7; за травень 2021 року - 101,3; за червень 2021 року - 100,2; за липень 2021 року - 100,1; за серпень 2021 року - 99,8; за вересень 2021 року - 101,2; за жовтень 2021 року - 100,9; за листопад 2021 року - 100,8; за грудень 2021 року - 100,6; за січень 2022 року - 101,3; за лютий 2022 року - 101,6; за березень 2022 року - 104,5; за квітень 2022 року - 103,1; за травень 2022 року - 102,7.
Сукупний індекс інфляції складає 125,29%.
Отже, інфляційні втрати відповідно до суми боргу складають 21 721,86 грн.
Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк, то позивач має право на 3% річних за невиконання грошового зобов`язання.
Термін прострочення виконання зобов`язання - повернення позики становить період з 10.01.2021 року по 25.07.2022, тобто 562 дні.
Таким чином, 3% річних за прострочення повернення позики відповідачем становить 3 967,46 грн.
Також згідно укладеного 23.02.2021 р. між ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та відповідачем ОСОБА_1 договору безвідсоткової позики № 230221 позивач надав відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 20 000 грн., а останній зобов`язався повернути позику у строк до 22.02.2022 р.Однак, відповідач позику не провернув.
Термін прострочення виконання зобов`язання - повернення позики становить період з 23.02.2022 р. по 25.07.2022 р., тобто 153 дні.
Таким чином, 3% річних за прострочення повернення позики відповідачем становить 251,51 грн.
Індекс інфляції за березень 2022 року - 104,5%, за квітень 2022 року - 103,1%, за травень 2022 року -102,7%. Сукупний індекс інфляції складає 110,65%.
Отже, інфляційні втрати відповідно до суми боргу в розмірі 20 000 грн. складають 2130 грн.
Як на правову підставу позову позивач посилається на ст.ст. 625, 1046,1047, 1049 ЦК України.
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 44).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.129).
Відповідно до приписів ст.132 КЗпП України працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, у межах середнього заробітку.
Виходячи з ч.3 ст.233 КЗпП України на момент звільнення відповідача сплив строк стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником.
Вважає, що до позовних вимог підлягають застосуванню наслідки пропуску строку для звернення до суду, передбачені КЗпП України. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог із вищезазначених підстав ( а.с. 78-80).
У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Харламов Д.В. зазначив, що договори були укладені з позивачем як із фізичною особою, за межами трудових відносин, тому вони не мають відношення до виконання відповідачем трудових обов`язків. Предметом позову є стягнення заборгованості за договорами безготівкової позики на підставі невиконання договірних зобов`язань, а не відшкодування шкоди в розуміння ч.3 ст. 233 КЗпП України (а.с. 86-89).
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Харламов Д.В. позов підтримав з вищевикладених підстав, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача адвокат Волинець Т.В. у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач дійсно уклав з позивачем два договори позики від 10.01.2020 р. та від 23.02.2021 р. На час укладання договорів він перебував у трудових відносинах з ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт». Відповідач від позивача дійсно отримав грошові кошти, зазначені у позовній заяві, на загальну суму 205 000 грн. та 20 000 грн., які були перераховані на картковий рахунок відповідача. Вказані грошові кошти були надані позивачем з метою організації виробництва, на особисті цілі відповідачем не витрачені, фактично кошти були спрямовані на розвиток підприємства. Згідно до договору від 10.01.2020 р. відповідач повернув позивачу борг у розмірі 119 108,90 грн. Відповідач позов не визнає з тих підстав, що позивач мав змогу при звільненні вирішити питання про наявну заборгованість, так як договір складено між працівником підприємства та підприємством. Вказана заборгованість є збитками підприємства. Зазначила, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення КЗпП України, позовна заява подана з пропуском строку, передбаченого КЗпП України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч.1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень /ч.3 ст.12 ЦПК України/.
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що 10 січня 2020 року між позивачем - ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики № 100120 /далі Договір/, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 200 000 грн, а останній зобов`язався повернути позику у строк до 09 січня 2021 року (а.с.19).
Відповідно до п.2 Договору розмір позики складає 200 000 грн. Згідно п.5, п.6 Договору строк надання позики складає 12 календарних місяців з моменту підписання договору, та може бути продовжений за згодою сторін, кінцевий строк повернення позики 09 січня 2021 року.
Договір містить підписи генерального директора ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» В.Н. Павловського та відповідача ОСОБА_1 .
Також 23 лютого 2021 року між позивачем - ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики №230221 /далі Договір/, згідно п.2 якого розмір позики складає 50 000 грн. (а.с. 35).
У пунктах 5, 6 Договору зазначено про те, що строк надання позики складає 12 календарних місяців з моменту підписання договору, та може бути продовжений за згодою сторін, кінцевий строк повернення позики 22 лютого 2022 року.
Договір містить підписи генерального директора ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» В.Н. Павловського та відповідача ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідач підписував вищевказані договори та не заперечувала факт підписання відповідачем договорів позики.
Перерахування позивачем грошових коштів згідно договору безвідсоткової позики №100120 від 10 січня 2020 року на картковий рахунок відповідача підтверджується реєстром документів за дебетом та кредитом та копіями зведених відомостей на перерахування заробітної плати та інших виплат ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт», а саме: 10.01.2020 р. 31 000 грн., 27.01.2020 р. 12 000 грн., 10.02.2020 р. 30 000 грн., 13.03.2020 р. 35 000 грн., 17.04.2020 р. на суму 30 000 грн., 08.05.2020 р. 30 000 грн., 12.11.2020 року 37 000 грн.(а.с.20-32).
Перерахування позивачем грошових коштів у сумі 20 000 грн. на виконання договору безвідсоткової позики №230221 від 23 лютого 2021 року на картковий рахунок відповідача підтверджується копією платіжного доручення №8300 від 23.02.2021 р. (а.с. 36).
У судовому засіданні представник відповідача визнала факт отримання відповідачем вищевказаних грошових коштів.
Отже, згідно умов договору безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 200 000,00 грн., відповідач зобов`язався повернути борг у строк до 09 січня 2021 року. На підставі договору безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 20 000,00 грн., відповідач зобов`язався повернути борг у строк до 22 лютого 2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, судом встановлено, що сторони перебувають у договірних відносинах та між ними було укладено саме договори позики у письмовій формі згідно вимог ч.1 ст.1047 ЦК України, що підтверджується копіями договорів позики.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач зазначає, що відповідач здійснив часткове повернення боргу шляхом перерахування на рахунок позивача 30 000 грн. та 89 108,90 грн., на підтвердження чого надав суду копії платіжних доручень № СВ3315813 від 20.04.2020 р., № СВ3848681 від 03.09.2020 р. (а.с.33-34).
Представник відповідача у судовому засіданні визнала факт повернення відповідачем позивачу вищевказаних грошових коштів згідно договору позики.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідачу було надано позику за договором № 100120 від 01.01.2020 р. у сумі 205 000 грн, та просить стягнути заборгованість у розмірі 85 891,10 грн., виходячи з розрахунку: 205 000 грн. 119 108,90 грн. ( сума поверненої позики) = 85 891,10 грн.
Однак, суд не може взяти до уваги наданий позивачем розрахунок суми заборгованості, оскільки предметом договору позики є надання грошових коштів саме у розмірі 200 000 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 р. заборгованість у розмірі 80 891,10 грн., виходячи з наступного розрахунку: 200 000 грн. (розмір позики) 119 108,90 грн. ( сума поверненої позики) = 80 891,10 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за договором позики №100120 від 10.01.2020 р. підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 80 891,10 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення боргу у сумі 5000 грн. згідно договору позики №100120 від 10.01.2020 р., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки предметом договору позики є грошові кошти у сумі 200 000 грн. 00 коп. У даному випадку предметом заявленого позову є вимога позивача до відповідача про стягнення боргу за договором позики на підставі ст.ст. 1046,1047, 1049 ЦК України. Інших позовних вимог позивачем заявлено не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч.1 ст.13 ЦПК України/.
Позовні вимоги в частині стягнення суми боргу задоговором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 р. підлягають повному задоволенню у розмірі 20 000 грн. 00 коп.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.
Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 року за період з 10.01.2021 по 25.07.2022.
Отже, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 10.01.2021 по 25.07.2022, що становить 562 дні, 3% річних щодо боргу 80 891,10 грн. становить 3 736 грн. 50 коп. із розрахунку: 80 891,10 грн. х 562 (кількість днів прострочення) х 3 : 100 : 365(кількість днів у році) = 3 736 грн. 50 коп.
Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивач просить стягнути 3% річних у сумі 3967,46 грн., виходячи із розміру заборгованості 85 891,10 грн., у зв`язку із чим позивачем сума 3% річних розрахована невірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 3 736 грн. 50 коп.
Згідно позовної заяви та зазначеного у позові розрахунку позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2021 року по травень 2022 року. При цьому суд вважає помилковим зазначення у позові періоду нарахування інфляційних втрат з 10.01.2021 по 25.07.2022.
Індекс інфляції за січень 2021 року - 101,3; за лютий 2021 року - 101; за березень 2021 року 101,7; за квітень 2021 року - 100,7; за травень 2021 року - 101,3; за червень 2021 року - 100,2; за липень 2021 року - 100,1; за серпень 2021 року - 99,8; за вересень 2021 року - 101,2; за жовтень 2021 року - 100,9; за листопад 2021 року - 100,8; за грудень 2021 року - 100,6; за січень 2022 року - 101,3; за лютий 2022 року - 101,6; за березень 2022 року - 104,5; за квітень 2022 року - 103,1; за травень 2022 року - 102,7.
Сукупний індекс інфляції складає 125,29%.
Розрахунок інфляційних втрат вираховується за формулою:
(Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період.
(Втрати від інфляції) = (Індекс інфляції) / 100 х (Сума боргу) (Сума боргу).
Виходячи з встановлених Державним комітетом статистики України індексів інфляції за період з січня 2021 року по травень 2022 року включно, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 20 457 грн. 36 коп. із розрахунку :125,29 : 100 х 80 891,10 грн. 80 891,10 грн. = 20 457 грн. 36 коп.
Позивач просить стягнути інфляційні втрати у сумі 21 721,86 грн., виходячи із розміру заборгованості 85 891,10 грн., у зв`язку із чим позивачем сума інфляційних втрат розрахована невірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 20 457 грн. 36 коп.
Позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за договором безвідсоткової позики № 230221 від 23.02.2021 р. за період з 23.02.2022 р. по 25.07.2022.
Отже, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.02.2022 р. по 25.07.2022 р., що становить 153 дні, 3% річних щодо боргу 20 000,00 грн. становить 251 грн. 51 коп. із розрахунку: 20 000,00 грн. х 153 (кількість днів прострочення) х 3 : 100 : 365(кількість днів у році) = 251 грн. 51 коп.
Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно позовної заяви та зазначеного у позові розрахунку позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з березня 2022 року по травень 2022 року. При цьому суд вважає помилковим зазначення у позові періоду нарахування інфляційних втрат з 23.02.2022 по 25.07.2022.
Індекс інфляції за березень 2022 року - 104,5%, за квітень 2022 року - 103,1%, за травень 2022 року -102,7%. Сукупний індекс інфляції складає 110,65%.
Інфляційні втрати щодо боргу в розмірі 20 000 грн. за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 р. складають 2130 грн. 00 коп. із розрахунку :110,65 : 100 х 20 000 грн. 20 000 грн. = 2130 грн. 00 коп.
Отже, за договором безвідсоткової позики № 230221 від 23.02.2021 р. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 251 грн. 51 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2130 грн. 00 коп.
Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про застосування до спірних правовідносин сторін положень КЗпП України, оскільки діюче законодавство не містить заборони на укладення договору позики між підприємством та його працівником. Зазначення у вищевказаних Договорах посади відповідача та факт перебування останнього на час укладення Договорів у трудових відносинах з позивачем не може бути підставою для застосування до спірних правовідносин положень КЗпП України, зокрема, і щодо строку звернення до суду з позовом.
Те, що у зведених відомостях на перерахування заробітної плати та інших виплат зазначено про надання поворотної фінансової допомоги згідно договору, то вказана обставина не може бути доказом існування інших правовідносин між сторонами. При цьому у зведених відомостях чітко вказаний номер та дата договору.
Щодо посилання представника відповідача на ту обставину, що грошові кошти були надані відповідачу позивачем з метою організації виробництва, кошти були спрямовані на розвиток підприємства, на особисті цілі відповідачем не витрачені, то суд не може взяти до уваги дані твердження, оскільки істотною умовою договору позики не являється мета укладення договору та цілі, на які будуть витрачені грошові кошти за договором.
Також суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження визнання договорів безвідсоткової позики недійсними.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у сумі 2481,00 (а.с. 1).
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено на 95,15 % відсотків (127 466,47 грн. від 133 961,93 грн. складає 95,15 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрат по сплаті судового збору у сумі 2360 грн. 67 коп. (2481,00 х 95,15 % : 100).
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01 травня 2023 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт», , місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Академіка Белелюбського, буд.14.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Бабічева