КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1251/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року місто Київ

справа №754/2929/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення, постановлену під головуванням судді Скрипки О.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 61977,05 грн. інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно набутих коштів за період прострочення з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 767,11 грн.

У жовтні 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з заявою, в якій просила відстрочити їй виконання судового рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року до 01 грудня 2023 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що на даний час наявні надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини через військову агресію та вторгнення російських військ на територію України, в зв'язку з чим указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року запроваджено військовий стан.

Зазначала, що вона не може належним чином виконувати свої обов`язки, виходячи із важкого стану здоров`я, а саме загострення від нервових навантажень під час воєнного вторгнення РФ до України важної хронічної хвороби, яка фактично позбавила її часткової працездатності.

Вказувала, що на даний час вона не працює, оскільки є фахівцем з авіаперевезень (галузь, яка повністю зупинила свою діяльність під час воєнного стану) та не має ніякого доходу, в зв`язку з чим не має можливості погасити суму боргу. Але, незважаючи на наведене, вона постійно кожного місяця без перерви по мірі можливостей виконує судове рішення шляхом перераховування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавчої служби і загалом нею перераховано 21228,27 грн.

Посилаючись на викладене, заявник вважає, що у неї склались обставини, що ускладнюють та фактично роблять неможливим виконання рішення суду, а саме: несприятлива фінансова ситуація, що пов'язана з військовою агресією РФ; знищення та/або пошкодження майна та критичної інфраструктури міста, необхідної для ведення бізнесу; безробіття та фактична відсутність джерела отримання доходу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила оскаржувану ухвалу скасувати, а заяву про відстрочку виконання судового рішення задовольнити.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення справи, безпідставно зробив висновок про те, що заявником не надано доказів випадку винятковості, який відповідно до вимог ст.435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, а скрутне матеріальне становище заявника не має характеру особливої або виняткової обставини.

Вказувала, що суд не взяв до уваги, що саме наявні надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини через військову агресію та вторгнення російських військ на територію України вплинули на те, що заявник на даний час не працює, оскільки є фахівцем з авіаперевезень (галузь, яка повністю зупинила свою діяльність під час воєнного стану) та не має ніякого доходу, в зв`язку з чим не має можливості погасити суму боргу в повному обсязі.

Зазначала, що судом не в повній мірі досліджено та враховано докази, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала заяву: копії квитанцій про часткове погашення боргу, консультативне заключення ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В. П. Комісаренка НАМИ України», консультативний висновок ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 18 червня 2016 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у йоговідсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та її представника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 61977,05 грн. інфляційних збитків та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно набутих коштів за період прострочення з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 767,11 грн.

20 серпня 2021 року на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) (виконавче провадження №66635054).

На даний час рішення суду боржником не виконано.

Звертаючись до суду з заявою про відстроченнявиконання вищевказаного рішення суду строком до 01 грудня 2023 року, ОСОБА_1 посилалася на те, що у неї склались обставини, що ускладнюють та фактично роблять неможливим виконання рішення суду, а саме: несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з військовою агресією РФ; знищення та/або пошкодження майна та критичної інфраструктури міста, необхідної для ведення бізнесу; безробіття та фактична відсутність джерела отримання доходу.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з ч.ч.1, 3-5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з'ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи обставини, на які ОСОБА_1 посилалася як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції вірно вважав, що посилання на складне матеріальне становище заявника не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду.

При цьому, доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становищаОСОБА_1 не надала.

З рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року вбачається, що воно було ухвалено судом та набрало законної сили ще до введення воєнного стану, перебуває на примусовому виконанні понад рік з серпня 2021 року, а тому заявник могла вжити ефективних заходів щоб уникнути ускладнень при його виконанні, враховуючи, що заявником щомісячно сплачується близько 2000 грн. на погашення боргу.

Подані заявником до заяви копії: постанови про відкриття виконавчого провадження, квитанції про часткове погашення боргу, консультативне заключення ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім.В.П.Комісаренка НАМН України» без номеру та дати, консультативний висновок ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 18 жовтня 2016 року не підтверджують наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення і дають підстави для відстрочки його виконання, або роблять його неможливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що саме наявні надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини через військову агресію та вторгнення російських військ на територію України вплинули на те, що заявник на даний час не працює, оскільки є фахівцем з авіаперевезень (галузь, яка повністю зупинила свою діяльність під час воєнного стану) та не має ніякого доходу, в зв`язку з чим не має можливості погасити суму боргу в повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки лише посилання на відсутність доходів без підтверджуючих доказів носять загальний характер і ніяким чином не свідчать про неможливість виконання рішення. Це ж стосується посилань на непереборні обставини, пов'язані із військовою агресією РФ, уведенням воєнного стану і обмеженням фінансування, які також носять загальний характер.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду є обґрунтованим, оскільки заявником не наведено виняткових обставин, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: