13.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/3823/23
Провадженя№ 2/205/1811/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року м. Дніпро

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря - Галушки А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю з грудня 2022 р. по теперішній час. Шлюб з відповідачем виявився не вдалим, вони перестали находити спільну мову, практично не спілкуються і проживають окремо з грудня місяця 2022 року, спільне господарство не ведуть. Вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дітей, про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, в тому числі самостійно несе всі витрати на їх відпочинок, лікування, навчання тощо. Окрім цього, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом. Відповідач з моменту уходу з сім`ї та по теперішній день участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, їх розвитком цікавиться здебільшого по телефону, повноцінної матеріальної допомоги на утримання та розвиток, лікування дітей не надає, не займається їх життям, як того вимагають обов`язки кожного з батьків, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Діти дуже рідко отримують від батька подарунки, «живе» спілкування зведено зовсім на внівець. Відповідач абсолютно не переймається життям дітей, їх побажаннями та інтересами. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, із всіх своїх обов`язків лише іноді цікавиться їх життям, не відвідує і не буває по справам дітей в навчальних закладах, де вони навчаються, в школі, не знає про перебіг справ та здоров`я дітей, не шукає можливостей за для фізичного, морального розвитку дітей, не дбає про їх здоров`я. На неодноразові її прохання надавати допомогу дітям ніяк не реагує, що свідчить про його не бажання приймати участь у житті дітей. Її середній дохід на місяць складає мінімальну заробітну плату, тобто цих грошових коштів не вистачає на утримання двох неповнолітніх дітей, які ростуть, тим самим збільшуються їхні потреби, необхідно сплачувати їх навчання в учбових закладах, купляти одяг, книги, комп`ютерну техніку, а з урахуванням збільшення на сьогоднішній день вартості всіх комунальних послуг, проїзду, продуктів харчування ця стаття розходів становиться для неї непосильним. Дітям, в будь-якому випадку, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому відповідач, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки офіційно має постійний дохід, Відповідач інших утриманців немає. Просить стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 заробітку доходу платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом і до досягнення дітей повноліття, а після досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Ухвалою суду від 22.05.2023 р. по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 12.08.2006 р., актовий запис №617, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 12.08.2006 р. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_2 , дружини ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 23.06.2009 р., ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьки при народженні: батько - ОСОБА_2 , матір - ОСОБА_1 .

Згідно посвідчення НОМЕР_3 , виданого Правобережним управлінням соціального захисту населення ДМР, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначена державна соціальна допомога дітям з інвалідністю.

Згідно з свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_4 , виданим Новокодацьким у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 02.08.2018 року, актовий запис №507, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьки: батько - ОСОБА_2 , матір - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України від 17 травня 2017 року N2037- VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272,00 гривні, від 6 до 18 років на момент вирішення спору становить 2833,00 гривні.

Відповідно мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 1136,00 грн., від 6 до 18 років становить 1416,50 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

В постанові Великої Палата Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 вказується, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, аліменти на утримання дітей з відповідача належить стягнути з дня пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів,тобто починаючи з 14.04.2023 р., так як це пряма вказівка закону.

Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись принципом справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи стан здоров`я, матеріальне становище та інтереси неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку про задоволення позову в зв`язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати своїх дітей і має можливість це робити, відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Таким чином, стягнення з відповідача 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не суперечить вимогам закону та є мінімальним гарантованим розміром аліментів, встановленим на законодавчому рівні.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.04.2023 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного тексту судового рішення - 13.07.2023 року.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2