У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Бедя В.І., за Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Бедя В.І., за участю секретаря судових засідань Пазяк С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород матеріали заяви ОСОБА_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 про заміну стягувача, де боржник: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про заміну стягувача, де боржник: ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи звернення, із вказаною заявою до суду, ОСОБА_1 , вказує на те, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2014 року у справі №303/20506/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 (далі-Боржник) на користь ОСОБА_4 (далі-Первісний кредитор) грошові кошти в загальній сумі 46071,20 грн. Ухвалою цього ж суду від 28.09.2020 року змінено стягувача за вищевказаним рішенням суду на ОСОБА_5 . На виконання даного рішення суду було видано виконавчий документ, який знаходяться на даний момент на виконанні у приватного виконавця Кохана П.І., що стверджується постановаю про відкриття виконавчого провадження.

При цьому у заяві вказано на те, що стягувач за вищевказаним виконавчим документом, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.09.2022року, а єдиним спадкоємцем його майна та майнових вимог згідно заповіту від 26.06.2020 року являється малолітня дитина ОСОБА_1 .

Так, заявник зазначає, що ним, ОСОБА_2 , законним представником малолітньої дитини ОСОБА_1 , було подано до приватного нотаріуса Федоренко Едуарда Юрійовича (адреса: АДРЕСА_1 ) заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , що стверджується його копією.

Заявник при цьому вказує на те, що таким чином, оскільки заповітом від 26.06.2020 року покійний ОСОБА_5 призначив свою внучку ОСОБА_1 єдиним своїм спадкоємцем, а поданням заяви про прийняття спадщини від 28.10.2022 року, внучка прийняла всю спадщину, то слід визнати, що до неї перейшли також всі вимоги які випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2022 року у справі №303/20506/13-ц.

З урахуванням наведеного просить суд замінити стягувача ОСОБА_5 за виконавчим листом у справі №303/20506/13-ц від 20.03.2014 року (боржник: ОСОБА_3 ) його правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що проживає: АДРЕСА_2 .

10.02.2023 у зв`язку з повітряною тривогою в м. Ужгород розгляд справи за №303/20506/13-ц не відбулося. Про наступне судове засідання на 30.03.2023 року сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання заяви, а тому суд розглядає справу за їх відсутності, так як у відповідності до ч.3ст.442ЦПК України їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про зміну сторони виконавчого провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до мотивувальної частини заяви просить розгляд справи проводити за відсутності заявника. На адресу суду подав клопотання, в якій просить суд у відповідності до вимог ст. 251 ЦПК України зупинити провадження у справі до закінчення шестимісячного строку з дня смерті первісного стягувача ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.03.2014 року у справі №303/20506/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 (далі-Боржник) на користь ОСОБА_4 (далі-Первісний кредитор) грошові кошти в загальній сумі 46071,20 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2014 року, задоволено позовну заяву ОСОБА_4 до першого відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та неустойки за порушення договірних зобов`язань. Стягнуто з ОСОБА_3 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) у повернення боргу за договорами позики МК №2 від 16.07.2011 року МК №3 від 19.07.2011, 26 071,20 (двадцять шість тисяч сімдеся одну грн. 20 коп.) відсотків за користування коштами, 7000,00 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.) штраф та 8000,00 (вісім тисяч грн. 00 коп.) пені за порушення виконання договірних зобов`язань. Стягнуто з ОСОБА_3 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави 460,72 грн. (чотириста шістдесят грн. 72 коп.) судового збору.

Стягувач за вищевказаним виконавчим документом, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.09.2022року, а єдиним спадкоємцем його майна та майнових вимог згідно заповіту від 26.06.2020 року являється малолітня дитина ОСОБА_1 .

Законним представником малолітньої дитини ОСОБА_1 , було подано до приватного нотаріуса Федоренко Едуарда Юрійовича (адреса: АДРЕСА_1 ) заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , що стверджується його копією.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 28.10.2022, приватним нотаріусом Федоренко Е.Ю. зареєстровано спадкову справу №69855104, спадкодавець ОСОБА_5 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1216, 1218, 1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1, 5 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.09.2022року, і з часу відкриття спадщини не пройшов шестимісячний строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, протягом якого можливі інші спадкоємці мають право подати заяву про прийняття спадщини, а заявник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , відкликати її, тому заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні є передчасною.

А тому, до закінчення строку на прийняття спадщини, суд вважає, що заміна стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_5 на будь-яку іншу особу буде передчасним, оскільки це може призвести до порушення прав спадкоємців.

На час розгляду справи, ОСОБА_1 не може бути визнана єдиним спадкоємцем так як не закінчився строк на прийняття спадщини.

Відповідно до п.3постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Також, матеріали справи не містять доказів того, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 .

За змістомст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змістуст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2ст. 77 ЦПК Українивстановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК Українипрезюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно дост. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).

На підставі викладеного, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.261,268,55,442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 про заміну стягувача, де боржники: ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо