Справа № 484/3033/23
Провадження № 2/484/939/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання Шаповалова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023р. товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (далі - ТОВ Фінфорс ) звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1632763-А від 05.10.2021р. в сумі 19 950,00грн.

В обґрунтування позову товариством зазначено, що 05.10.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» та відповідачем було укладено кредитний договір №1632763-А. В подальшому, право вимоги за вказаним кредитним договором було викуплене за договором відступлення права вимоги позивачем.

Оскільки відповідач порушував умови зазначеного договору щодо повернення коштів, то у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 50 936,50грн. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, позов задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки даного кредиту не брав та справу слухати без його участі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 05.10.2021р. між ТОВ «СС Лоун» та відповідачем було укладено кредитний договір №1632763-А на отримання кредиту у розмірі 19 950,00грн. з процентною ставкою за користування кредитом 726,35% річних від суми кредиту в розрахунку 1,99% на добу, строком на 30 днів з датою повернення 03.11.2021р.

Відповідач у своїй заяві вказував, що даного кредиту не брав.

Однак, дане твердження відповідача не відповідає дійсності та суперечить дійсним обставинам справи виходячи з наступного.

Згідно п. 2.1 кредитного договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору кредит видається в національній грошовій одиниці України - гривні, в безготівковій формі, шляхом зарахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки/розрахункового рахунку, вказані Позичальником в Угоді/дорученні про перерахування коштів, або отримання грошового переказу (основної суми кредиту) в пунктах надання фінансових послуг платіжної системи. У разу здійснення кредитування страхового платежу, кредит видається шляхом перерахування кредитних коштів на розрахунковий рахунок, вказаний Позичальником в Угоді/дорученні про перерахування коштів.

Згідно інформаційної довідки № Е.42.0.0.0/4-230214/9061 від 14.02.2023р., наданої ТОВ «СС Лоун» була проведена успішна транзакція типу «верифікація» за наступними реквізитами:

- ID платежа ;

- дата 05.10.2021р. о 11.47.20год.;

- номер картки 4441-11хх-хххх-9343;

Сума транзакції 19 950,00грн.(а.с.69-70)

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ТОВ «СС Лоун» виконала умови кредитного договору №1632763-А від 05.10.2021р. та перерахувала позичальнику грошові кошти в розмірі 19 950,00грн.

Згідно п. 4.1 кредитного договору для отримання кредиту, Позичальник має зареєструватися на Сайті Кредитодавця. Для проходження процедури реєстрації, Позичальник має заповнити всі поля форми реєстрації, керуючись при необхідності підказками Сайту.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору під час кожного входу в Особистий кабінет Позичальник має ідентифікуватись. Ідентифікація проводиться за допомогою одноразового ідентифікатора. Для електронного підпису одноразовий ідентифікатор надсилається Кредитодавцем в CMC повідомленні на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником під час реєстрації в ITC Кредитодавця або іншими альтернативними каналами передачі повідомлень.

Згідно п. 4.6 кредитного договору для підписання Договору Позичальником використовується одноразовий ідентифікатор, який надсилається Позичальнику у вигляді буквенно-цифрового коду шляхом sms - повідомлення на номер телефону, Зазначений Позичальником при реєстрації на сайті Кредитодавця, або повідомленням через його Особистий кабінет, або іншими альтернативними каналами передачі повідомлень. Зазначений код ідентифікує особистість Позичальника, є електоронним підписом одноразовим ідентифікатором, та використовується для підписання кредитного договору й інших документів.

Відповідно до п. 4.7 кредитного договору позичальник підтверджує, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є аналогом власноручного підпису Позичальника та вважається вчиненим особисто Позичальником, а документи, підписані таким шляхом, є аналогом документів, підписаних на паперовому носії, і мають повну юридичну силу.

Згідно п. 11.8 кредитного договору позичальник гарантує, що перед-укладанням Договору: він самостійно ознайомився з розміщеною на офіційному веб-сайті Товариства www.ccloan.ua інформацією, необхідною для прийнятт усвідомленного рішення про отримання Кредиту.

На виконання та відповідно до умов Закону України "Про споживче кредитування" (далі - Закон) Кредитодавець надав безоплатно Позичальнику у письмовій формі (у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України Про електронну комерцію") Паспорт споживчого кредиту за формою, встановленою законом, у зв`язку з чим Кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги про надання споживачу інформації до укладання договору про споживчий кредит згідно з частинами третьою та сьомою статті 9 Закону.

Кредитодавець на вимогу Позичальника надав пояснення, роз`яснення інформації в належному та зрозумілому вигляді, а Позичальник ознайомився з наданими кредитодавцем поясненнями, роз`ясненнями, інформацією та оцінив, що цей Договір адаптований до його потреб та фінансового стану, зокрема отримав роз`яснення інформації, що надається відповідно до частини другої та третьої статті 9 Закону, про істотні характеристики запропонованих послуг та наслідки для Позичальника як споживача, у разі невиконання ним зобов`язань за Договором.

Відповідно до п. 11.10 кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення цього Договору отримав від Кредитодавця всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до норм чинного законодавства України (в т.ч. відповідно до ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Законом України «Про захист прав споживачів»), що надана інформація є повною і зрозумілою і надана без нав`язування придбання фінансової послуги Кредитодавця, що Позичальник ознайомлений з Правилами надання коштів у кредит, і з Політикою конфіденційності та Порядком обробки персональних даних, що розміщені на Сайті.

Згідно п. 11.15 кредитного договору позичальник підтверджує, що усвідомлює наслідки підписання цього договору аналогом власноручного підпису електронним підписом одноразовим ідентифікатором і погоджується з ними.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі № 561/77/19 від 16.12.2020р.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту паспорта кредиту, кредитного договору №1632763-А від 05.10.2021р., угоди до кредитного договору (автопролонгації), додаткової угоди № 1 до кредитного договору (про продовження строку дії договору) вбачається, що вони містять електронний підпис ОСОБА_1 .

При цьому, будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначений кредитний договір був підписаний не відповідачем, без його відома або іншою особою з використанням його електронного підпису, ОСОБА_1 надано не було та в матеріалах справи не міститься.

Крім того, в матеріалах справи наявна анкета позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №1632763-А від 05.10.2021р. до якої додано фотокартку ОСОБА_1 з паспортом громадянина України, виданого на його ім`я.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що 05.10.2021р. між ТОВ «СС Лоун» та саме відповідачем було укладено кредитний договір №1632763-А на отримання кредиту у розмірі 19 950,00грн., умови якого позивачем були виконані в повному обсязі і саме ОСОБА_1 підписав вказаний кредитний договір за допомогою електронного підпису і повністю спростовує твердження останнього стосовно того, що він даного кредиту не брав.

05.01.2022 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 6, відповідно до умов якого ТОВ «СС Лоун» передає (відступає) ТОВ «Фінфорс» за плату, а ТОВ «Фінфорс» приймає належні ТОВ «СС Лоун» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «СС Лоун» і боржниками.

Згідно п.1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 6 від 05.01.2022р. ОСОБА_1 значиться в цьому реєстрі боржників за вказаним вище кредитним договором.

В порушення Умов кредитного договору відповідач не сплачував грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів.

У зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем за зазначеним договором станом на момент отримання права вимоги до відповідача складає: 19 950,00грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 30 986,50 грн. сума заборгованості за відсотками, а всього 50 936,50грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

За приписами ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

05.01.2022р. на адресу відповідача було направлено лист, в якому останнього повідомлено, що між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 6, згідно якого відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №1632763-А від 05.10.2021р. на загальну суму 50 936,50грн.(а.с.79)

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеного в ухвалі від 06 квітня 2016року по справі № 6-32389ск15 при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розміри витрат, пов`язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10 грудня 2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5506, ордер серії АН № 1170658, додаток до договору про надання правової допомоги від 20.02.2023р. та платіжна інструкції № 3122, згідно якої ТОВ «Фінфорс» сплатила АБ «Герман Гурський та партнери» грошові кошти в розмірі 7000грн. за оплату послуг адвоката по договору про надання правової допомоги від 20.02.2023р. та додатку від 05.05.2023р. (боржник ОСОБА_1 ) (а.с. 81-84)

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" () заборгованість за кредитним договором №1632763-А від 05.10.2021р. в сумі 50 936,50грн., до якої входять: 19 950,00грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 30 986,50 грн. сума заборгованості за відсотками та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684грн. 00 коп., всього 53 620 (п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять) грн. 50коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" () витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", , юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус Б, кабінет 508-2.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко