Справа № 442/709/23 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/472/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

заявниці ОСОБА_1

та її представника адвоката Заремби О.В.;

адвоката Шемеляк Г.Т. представника апелянта Фока М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з заявницею за адресою: АДРЕСА_2 , а також вести листування та телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява обгрунтовувалася тим, що заявниці на праві власності належить будинок АДРЕСА_2 , в якому вона і проживає. Також в цьому будинку зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 внук заявниці, який з часу свого одруження (більше 10 років) проживає у своєї дружини в квартирі АДРЕСА_3 .

Останнім часом між заявницею та ОСОБА_2 склалися погані відносини. Зазначалося, що заявниця вже три роки потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_2 , який разом зі своєю дружиною приходить до неї і постійно погрожує бійкою, ображає нецензурними словами, неодноразово здійснював до неї фізичне насильство, у зв`язку з чим відносно нього 17.12.2021 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було видано обмежувальний припис. Однак, після шести місяців ОСОБА_2 знову почав вчиняти відносно заявниці домашнє насильство і 22.09.2022 року після чергового конфлікту заявниця змушена була звернутись в Дрогобицьку міськрайонну прокуратуру зі скаргою щодо домашнього насильства ОСОБА_2 відносно до неї. Дане звернення було внесено Дрогобицьким РВП в ІКС ІПНП за № 9337 від 22.09.2022 року. А 30.12.2022 року ОСОБА_2 ввечері приїхав до заявниці додому зі своєю дружиною, вчинив скандал і наніс їй побої, з приводу яких вона з 30.12.2022 року по 12.01.2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні і їй проводилось оперативне втручання /закрита репозиція перелому носової кістки/. По цьому факту порушено кримінальне провадження і триває досудове слідство.

На даний час заявниця проживає у відділенні з надання притулку для жінок та дітей, які постраждали від домашнього насильства Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області.

З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства просить застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням заяву ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 (місяців) місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонено ОСОБА_2 :

- перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалено про видачу обмежувального припису кривднику ОСОБА_2 інформувати Дрогобицький РВП ГУНП у Львівській області для взяття його на профілактичний облік.

Рішення суду допущено до негайного виконання та ухвалено, що оскарження цього рішення не зупиняє його виконання (а.с. 21-22).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 .

Апелянт у поданій ним апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що він дійсно проживає у будинку АДРЕСА_2 , а ініціатором всіх конфліктів є саме заявниця з метою того, щоб він «не мав доступу до вказаного будинку, в якому він прописаний».

Вважає, що «заявниця не надала суду жодного належного, достовірного та допустимого доказу в підтвердження обставин вона посилається, а саме щодо вчинення відносно неї ОСОБА_2 домашнього насильства».

Вважає безпідставним посилання суду на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2021 року, яким щодо ОСОБА_2 було видано обмежувальний припис, оскільки «вказане рішення оскаржується заінтересованою особою в апеляційному порядку» (а.с. 25-27).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони заявниці ОСОБА_1 та її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи, що власником будинку АДРЕСА_2 з заявниця ОСОБА_1 , а крім неї у цьому будинку також є зареєстрованим і її внук ОСОБА_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2021 року у справі № 442/9659/21 встановлено, що між ОСОБА_1 , як власником будинку, та ОСОБА_2 тривалий час тривають конфлікти з приводу користування цим будинком і в ході цих конфліктів ОСОБА_1 піддавалась домашньому насильству зі сторони ОСОБА_2 (а.с. 9-12).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2021 року станом на час апеляційного розгляду даної справи (03 квітня 2023 року) залишається в законній силі, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що «вказане рішення оскаржується заінтересованою особою в апеляційному порядку», до уваги прийматися не можуть.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 одружений, однак його дружина у вищезгаданому будинку АДРЕСА_2 не зареєстрована, а відтак не набула прав на проживання у ньому, оскільки є зареєстрованою та проживає у квартирі, співвласником якої вона є, у місті Дрогобичі, де фактично разом з нею і проживає ОСОБА_2 , а його приїзди у будинок бабці (заявниці ОСОБА_1 ) в селі Биків носять епізодичний характер: наведене вбачається також і з доводів самого ОСОБА_2 , які наведені у поданій ним апеляційній скарзі.

Як ствердила 03 квітня 2023 року в суді апеляційної інстанції заявниця ОСОБА_1 , вона до цього часу (тобто до 03 квітня 2023 року !) продовжує перебувати у центрі соціально-психологічної допомоги у Львівській області, куди була влаштованою на Клопотання старости села Биків ще від 11.01.2023 року (а.с. 8), оскільки просто боїться повертатися у власний будинок у селі Биків.

Як вбачається з відповіді Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області від 26 січня 2023 року, заявниця ОСОБА_1 за період з серпня 2020 року по грудень 2022 року щонайменше 16 разів зверталася до поліції з приводу вчинення стосовно неї домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 (а.с. 4-5): останній раз 30 грудня 2022 року, в ході якого їй було заподіяно тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров`я (згідно висновку судово-медичної експертизи: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку; закритий перелом кісток носа; закритий перелом стінки правої гайморової пазухи; крововилив під сполучні оболонки правого очного яблука та інше) (а.с. 13-18).

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що «заявниця не надала суду жодного належного, достовірного та допустимого доказу в підтвердження обставин вона посилається, а саме щодо вчинення відносно неї ОСОБА_2 домашнього насильства», не можуть прийматися до уваги, оскільки розцінює такі посилання ОСОБА_2 , як спосіб уникнення ним відповідальності за вчинене домашнє насильство, в тому числі і у виді застосування до нього обмежувального припису.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вправі був застосувати спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству у формі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , як захід тимчасового (строком на 6 місяців) обмеження його прав, визначених судом, спрямований на забезпечення безпеки ОСОБА_1 , як особи похилого віку (1943 року народження).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 06 квітня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.