Ухвала

03 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 607/17664/22

провадження № 61-10612ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 червня 2023 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних навколишньому середовищу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі - ДЕІ у Тернопільській області) звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних навколишньому середовищу.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 28 травня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Тернопільської області Добенько О. С. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 004324, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 на Івачівській водоймі біля с. Івачів Горішній Тернопільського району в межах «Серетського гідрологічного заказника загальнодержавного значення» ловив рибу в нерестовий період підйомною сіткою (хваткою), внаслідок чого впіймав 13 штук «плітки», чим грубо порушив правила рибальства та вимоги режиму Заказника, за що передбачена відповідальність. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року у справі № 607/9333/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 91 та частиною четвертою статті 85 КУпАП, проте звільнено останнього від адміністративної відповідальності, відповідно до статті 22 КУпАП, виходячи з малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Внаслідок порушення природоохоронного законодавства відповідачем спричинено шкоду у розмірі 1 950 грн, яку відповідач в добровільному порядку не відшкодував.

В зв`язку з викладеним ДЕІ у Тернопільській області просила суд стягнути з ОСОБА_1 1 950 грн шкоди, завданої порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 07 березня 2023 року відмовив у задоволенні позову.

Тернопільський апеляційний суд постановою від 16 червня 2023 року, апеляційну скаргу ДЕІ у Тернопільській області задовольнив, скасував рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2023 року та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища шкоду в сумі 1 950 грн. Вирішив питання щодо судового збору.

У липні 2023 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду касаційну скаргу на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, в якій просив скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 червня 2023 року та залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2023 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн.

Ціна позову у цій справі, виходячи з суми судового збору розрахованого заявником самостійно, становить 1 950 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

ОСОБА_1 зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки він є особою з інвалідністю, пенсія є єдиним доходом, йому заборонені психоемоційні навантаження, на його утриманні знаходяться дружина та онук, які хворіють.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не навів виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 червня 2023 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних навколишньому середовищу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров