Справа № 182/2770/22
Провадження № 2/0182/127/2023
28.04.2023 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, -
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 квітня 2022 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено вирок, яким ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. При цьому, представник позивачки зазначає, що відповідачкою були вчиненні дії щодо викрадання придбаного позивачкою мобільного телефону, вартістю 4 799 грн. 00 коп. Під час перебування кримінального провадження в судді та до моменту винесення вироку, позивачкою цивільний позов заявлено не було, оскільки вона не була знайома з правилами подання цивільного позову у кримінальному провадженні. Тому, з підстав вищевикладених, представник позивача змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 4 799 грн. 00 коп.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.9-10).
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою, своїм правом на подання відзиву до суду не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця перебування, повернувся до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.13). Крім того, відповідачку було повідомлено про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.11).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року по кримінальній справі № 182/1535/22, ОСОБА_3 було визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин (а.с.4-5). Вказаним вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 31 січня 2022 року, приблизно о 13 год. 30 хв., знаходилась в гостях у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме - мобільного телефону «Realme: RMX 1941 2GB | 32GB», вартістю 2 020 грн. 00 коп., який належить потерпілій ОСОБА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 в той же день та в той же час, діючи таємно для оточуючих, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, викрала зі столу мобільний телефон «Realme: RMX 1941 2GB 32GB», чим заподіяла ОСОБА_2 матеріальну шкоду. Залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд (а.с.4-5). .
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача, на підтвердження завданого збитку, а саме: визначення вартості, долучила до матеріалів товарний чек від 20 травня 2020 року, при огляді якого було встановлено, що невідомою особою в магазину ТзОВ «Мобіжук» було придбано мобільний телефон «Realme: С2 2132 (чорного кольору), вартістю 4 799 грн. 00 коп. (3). При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що долучений до позову товарний чек у суду викликає сумнів, оскільки відомості про покупця товару на суму 4 799 грн. 00 коп. відсутні, а також сума придбаного товару відрізняється від суми завданого збитку, який зазначений у вироку суду, та, крім цього, назва та модель мобільного телефону не співпадає з назвою, яка зазначена в товарному чеку та у вироку суду, що ставить під сумнів завданий збиток в розмірі 4 799 грн. 00 коп.
Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, є акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Так, відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч.7 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також: шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст.1192 ЦПК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 завдано майнової шкоди вчиненням злочину ОСОБА_3 , за який вона засуджена. Розмір такої шкоди, у відповідності до вироку суду, становить суму в розмірі 2 020 грн. 00 коп., яка й підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.11, 16, 1177 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в сумі 2020 грн. (дві тисячі двадцять грн.) 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн.) 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал