ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2477/20

Провадження № 22-ц/4820/752/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2023 року, суддя Кутасевич О.Г., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, про усунення перешкод у користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ»,

встановив:

У жовтні 2020 року ТОВ «Міронекс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, та, з урахуванням змінених позовних вимог відповідно до заяви від 16 травня 2022 року, просило зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта по АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці, кадастровий №:04:002:0126. у м. Старокостянтинові за вказаною адресою, а також стягнути понесені судові витрати.

07 лютого 2023 року правонаступник ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_1 , подала клопотання про поновлення строку на подання доказів у справі.

В обґрунтування клопотання вказувала, що їй відмовлено у задоволенні клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, чим позбавлено можливості подавати докази на підтвердження своїх заперечень. Ухвалою суду про закриття підготовчого провадження у справі від 11 січня 2023 року, судом повернуто її відзив, поданий 26 грудня 2022 року разом із додатковими письмовими доказами, як такий, що поданий із пропуском строку. Однак, висновок експерта №223Е-06 вона була позбавлена можливості подати до суду одразу після її залучення до участі у справі 08 вересня 2021 року, оскільки такий отриманий нею лише 08 вересня 2022 року. Зазначала, що суд, повернувши її відзив разом з приєднаними до нього доказами, позбавив її права подавати докази, яке гарантоване ЦПК України. Під час проведення судом підготовчого провадження вона не могла своєчасно вчинити процесуальні дії у зв`язку із воєнним станом та перебоями в постачанні електроенергії, що є поважною причиною для поновлення строку на подання доказів.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання доказів та повернуто відзив разом з долученими до нього доказами.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд, зокрема, зауважив, що ОСОБА_1 в суді користувалася кваліфікованою допомогою адвоката, була обізнана зі своїми процесуальними правами та обов`язками як відповідача, подала відзив з відповідними доказами 26 грудня 2022 року, в той час як була залучено до справи 08 вересня 2021 року, що не є розумним строком, в розумінні ст. 121 ЦПК України. Неподання відповідачем доказів, зокрема, висновку експерта від 08 вересня 2022 року з причин введення воєнного стану та відключень електроенергії не може бути визнано поважною причиною неподання доказів. Поважними причинами невчинення процесуальних дій є такі причини, які об`єктивно перешкоджали особі вчинити ту чи іншу процесуальну дію. Саме лише введення воєнного стану в Україні та масові відключення електроенергії у зв`язку із військовою агресією Росії проти України, без надання доказів реальної неможливості вчиненні конкретної процесуальної дії через ці обставини, не є беззаперечною підставою для продовження процесуальних строків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про поновлення строку на подання доказів задовольнити, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що оскаржуваною ухвалою суду відповідача була фактично позбавлено можливості подавати докази на підтвердження своїх заперечень, що нівелює право на справедливий суд. В той же час, судом не було встановлено відповідачу строк на подачу відзиву із відповідними доказами, відтак висновок суду про його пропуск є безпідставним. Висновок експерта №223Е-06/22 складений 08 вересня 2022 року, відтак вона не могла подати його до суду після залучення її до справи 08 вересня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Міронекс» підтримало оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, просило суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що у жовтні 2020 року ТОВ «Міронекс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської радипро скасування повідомлення про початок будівельних робіт, а також містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція з прибудовою приміщення холодильних камер під торгові приміщення, що по АДРЕСА_1 » та зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ТОВ «Міронекс» у користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» шляхом перебудови самочинного будівництва.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 21 жовтня 2020 року провадження у даній справі відкрито, призначено в справі підготовче засідання на 20 листопада 2020 року. Відповідачу встановлено строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позов, в порядку визначеному ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 08 вересня 2021 року у зв`язку із переходом права власності на нежитлове приміщення, по АДРЕСА_1 , залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та зобов`язано останню надати нові повідомлення про початок будівельних робіт та проектну документацію на об`єкт будівництва «Реконструкція з прибудовою приміщення холодильних камер під торгові приміщення, що по АДРЕСА_1 » та зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ТОВ «Міронекс» в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ».

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 , до закінчення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, подано відзив на позов та докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, зокрема, висновок експерта №223Е-06 від 08 вересня 2022 року.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 11 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду та відзив разом із доказами, подані ОСОБА_1 , повернуто останній у зв`язку із відсутністю поважних причин на неподання нею відзиву у розумний строк.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною 7 статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Разом з тим, цивільне процесуальне законодавство не містить положень щодо встановлення строку на подачу відзиву залученим у справі правонаступником. Вказаного строку судом першої інстанції при вирішенні питання про залучення ОСОБА_1 як правонаступника також не встановлено, відомостей про отримання останньою копії ухвали про відкриття провадження матеріали справи не містять.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо доведеності перед судом своєї позиції по суті спору. При цьому Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи аргументи та докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (п. 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»).

Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява №35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Відповідно до п.п. 1-4, ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції вказаного вище не врахував, чим порушив викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду, а також принцип змагальності сторін, викладений у ст. 12 ЦПК України. Допустивши надмірний формалізм стосовно обов`язку подання відповідачем відзиву у розумний строк, в той час як судом та законом відповідний строк не встановлювався, виявив упередженість стосовно однієї сторони, відповідача ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи безумовне право відповідача на виклад суду своїх заперечень на позов, а також підтвердження власної позиції відповідними доказами, висновок суду щодо пропущення ОСОБА_1 строку на подання відзиву із відповідними доказами, є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення в апеляційній інстанції питання поновлення строку, що належить до компетенції суду першої інстанції.

З викладених вище підстав колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова