Справа №461/2197/23
Провадження №2/461/1130/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

за участі секретаря судових засідань Ігнат Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

28.03.2023 року позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 95400,40 грн., а також судовий збір в розмірі 2684 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.12.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z65.00504.009121341, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 73000 грн. зі сплатою 50% річних, поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені Кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Зазначає, що банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору.

Відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором.

Останній платіж відповідачка здійснила 22.09.2022 у зв`язку із чим сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.02.2023 становить: основний борг - 50989,41 грн., прострочений борг - 14658,07 грн., прострочені проценти - 13490,11 грн., строкові проценти - 16262,81 грн., а всього 95400,40 грн.

Заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 07.02.2023 року.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.01.2023 року на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачці було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідачкибудуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 31.03.2023 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

24.04.2023 відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що 10.12.2021 між нею та АТ «Ідея Банк»було укладено договір кредиту та страхування №Z65.00504.009121341, згідно якого вона отримала кредит в розмірі 73000 грн. зі сплатою 50% річних. Покликається на те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Вважає, що подані разом із позовом докази не можуть бути належним підтвердженням обізнаності та її згоди з конкретними положеннями «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», на які посилається позивач, як на умови кредитного договору, оскільки на них відсутній її підпис. Зазначає, що умови та положення такого договору можуть неодноразово змінюватись самим АТ «Ідея Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор може додати до позовної заяви договір у будь якій редакції, що найбільше сприятлива для задоволення позову. Вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розуміла та погодила відповідачка, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі існував. Вважає, що такі докази не є належними, оскільки повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем у позовній заяві.

Щодо порушення порядку нарахування процентів відповідачка зазначає, що 03.04.2023 здійснила оплату в рахунок погашення кредиту на суму 5997,60 грн. Оскільки кредитним договором, який підписала відповідачка, іншого порядку погашення заборгованості не передбачено, а умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб нею не визнаються з вищезазначених підстав, вважає, що вказана сума 5997,60 грн. підлягає зарахуванню як платіж по процентам. З довідки розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 07.02.2023 у відповідачки наявна заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами в розмірі 13490,11 грн. Однак, пред`явивши до позичальника вимогу згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, АТ «Ідея Банк», починаючи з 04.01.2023 втратило право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. Разом з тим, у вимозі про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.01.2023 зазначено, що станом на 04.01.2023 у відповідачки наявна заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами в розмірі 10793,82 грн. Вважає, що частина заборгованості за простроченими процентами за користування кредитними коштами в розмірі 2696,29 грн., що становить різницю між нарахованою заборгованістю за простроченими процентами станом на 04.01.2023 та заборгованістю станом на 07.02.2023, нарахована після пред`явлення до неї вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, а тому не може бути стягнута на користь банку. Покликається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, про те, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований сторонами лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Таким чином, відповідачка вважає, що на підставі вищевказаного не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими процентами в розмірі 2696,29 грн. та стягнення частини строкових процентів в сумі 5997,60 грн.

26.04.2023 представник позивача АТ «Ідея Банк» Гавриленко Я.Я. подала відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідно до умов кредитного договору, нанесенням власноручного підпису позичальник погоджується з тим, що акцентує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО. Підтверджує, що в день укладення цього договору у відділенні банку або кредитного посередника, за його вибором, йому надано ДКБОФО та Тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; погоджується з тим, що ДКБОФО та Тарифи, які є невід`ємною частиною ДКБОФО, Графік щомісячних платежів (Додаток №1 до Договору) є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови (п.3.4.); засвідчує, що до укладання цього Договору йому Банком надана інформація в повному обсязі, яка зазначена в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та він ознайомлений з нею (п.3.6.); підтверджує і засвідчує, що до укладення цього Договору Банком надано для порівняння різні пропозиції щодо кредитування за спеціальною формою у вигляді паспорта споживчого кредиту та, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення (п.3.7.)

Пунктом 3.4 Кредитного договору визначено, що сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору, зрозуміло та доступно викладено: а) детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної відсоткової ставки; б) графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування; в) сум комісійної винагороди та інших платежів за договором. Цей Договір та Додаток №1 до Договору були надані клієнту для ознайомлення до моменту їх укладення.

Відтак, відповідачка під час укладення кредитного договору ознайомлювалась з його текстом та вмістом в цілому, у тому числі з паспортом споживчого кредиту, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, що підтверджується підписом ОСОБА_1 на зазначених документах.

Зазначає, що на виконання вимог чинного законодавства та, зокрема, ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ДКБОФО АТ «Ідея Банк» в редакції, чинній на момент підписання Кредитного договору, розміщений на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua , має чітко визначений строк дії, затверджений протоколом засідання Правління №10/13-03 від 13.10.2021, вводився в дію з 11.11.2021. Покликається на те, що відповідачка не надає суду доказів того, що ДКБОФО, який було надано їй для ознайомлення у відділення банку на момент укладення договору, відрізняється від того, який АТ «Ідея Банк» надало разом з позовною заявою до суду. Покликається на постанову Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №263/13449/16-ц, в якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що укладений з дотриманням форми договору, визначеної законом, мотивуючи власне рішення тим, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4, підписавши анкету-заяву, погодилась з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір приєднання, згідно копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом.

З приводу нарахування заборгованості, вказує, що таке припинено з 04.01.2023 року. Відповідно до Графіку щомісячних платежів 10.01.2023 року ОСОБА_1 мала здійснити черговий платіж за Кредитним договором. Сума заборгованості, яка не було у визначений термін погашена відповідачкою, стала простроченою. Відтак, сума простроченого боргу та прострочених процентів збільшилась, однак загальний розмір заборгованості не змінився.

26.04.2023 до суду надійшла заява представника позивача АТ «Ідея Банк» Гавриленко Я.Я. про залишення частини позовних вимог без розгляду в частині стягнення грошових коштів у розмірі 5997,60 грн. за кредитним договором №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021. Представник позивача вказує, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021 в розмірі 89402,80 грн., а також понесених судових витрат у розмірі 2684 грн. судового збору, підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Ухвалою від 27.04.2023 року заява представника позивача задоволена. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в частині стягнення грошових коштів у розмірі 5997,60 грн. за кредитним договором №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021 залишено без розгляду.

Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у її відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629, 638 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,10.12.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z65.00504.009121341, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 73000 грн. зі сплатою 50% річних, поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені Кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Строк дії Договору та дата повернення Кредиту - до 10.06.2023 року.

Щодо покликань відповідачки ОСОБА_1 на те, що подані разом із позовом докази не можуть бути належним підтвердженням її обізнаності та згоди з конкретними положеннями «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», на які посилається позивач, як на умови кредитного договору, оскільки на них відсутній її підпис, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно п.3.4. Договору кредиту та страхування №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021 року, нанесенням власноручного підпису позичальник погоджується з тим, що ДКБОФО та Тарифи, які є невід`ємною частиною ДКБОФО, Графік щомісячних платежів (Додаток №1 до Договору) є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови.

Відповідно до п.3.6. Договору кредиту та страхування №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021 року, нанесенням власноручного підпису позичальник засвідчує, що до укладання цього Договору йому Банком надана інформація в повному обсязі, яка зазначена в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та він ознайомлений з нею.

Згідно п.3.7. Договору кредиту та страхування №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021 року, нанесенням власноручного підпису позичальник підтверджує і засвідчує, що до укладення цього Договору Банком надано для порівняння різні пропозиції щодо кредитування за спеціальною формою у вигляді паспорта споживчого кредиту та, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 не надала доказів того, що ДКБОФО і Тарифи, які були розміщені у відділенні банку (в тому числі на сайті) на момент укладення договору кредиту та страхування, відрізняються від тих, які подані разом із позовною заявою до суду, такі її покликання не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 07.02.2023 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного: основний борг - 50989,41 грн., прострочений борг - 14658,07 грн., прострочені проценти - 13490,11 грн., строкові проценти - 16262,81 грн., а всього 95400,40 грн.

Відповідно до долученої відповідачкою квитанції від 03.04.2023 року, ОСОБА_1 03.04.2023 року сплатила на рахунок АТ «Ідея Банк» 5997,60 грн., які направлені на погашення кредитної заборгованості за Договором кредиту та страхування №Z65.00504.009121341 від 10.12.2021 року, а саме на погашення прострочених процентів 1508,83 грн., погашення простроченого основного боргу - 4488,77 грн.

Враховуючи вищевказане, станом на 25.04.2023 сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором становить 89402,80 грн. та складається із наступного: основний борг - 39278,48 грн., прострочений основний борг - 21880,23 грн., строкові проценти - 16262,81 грн., прострочені проценти - 11981,28 грн.

З приводу покликань відповідачки на те, що пред`явивши до позичальника вимогу згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, АТ «Ідея Банк», починаючи з 04.01.2023 втратило право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, суд зазначає таке.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.01.2023 року, АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором на загальну суму 95400,40 грн. (а.с.27).

Згідно позовної заяви, позивач звернувся до суду 28.03.2023 року та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 95400,40 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не здійснювалось нарахування процентів після надіслання вимоги до відповідачки про дострокове повернення кредитних коштів та процентів.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідачка скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Ідея Банк» підлягає задоволенню, а саме з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 89402,80 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 141, 258, 259,263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договорому розмірі 89402,80 грн. (вісімдесят девять тисяч чотириста дві гривні вісімдесят копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», ідентифікаційний код в , адреса: АДРЕСА_2;

представник позивача: Гавриленко Яна Яковлівна, АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер засобу зв`язку НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлений 01.05.2023

Суддя О.Б. Кротова