Справа № 308/1455/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гусєва Олександра Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом згідно з яким просить суд визнати такими, що не підлягають виконанню: виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 07.04.2015 року № 4663 та від 11.07.2017 року № 13471.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07 квітня 2015 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис у реєстрі нотаріальних дії за № 4663, яким пропонував звернути стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,0998 га, кадастровий № :01:001:0005, що розташований на території Оноківської сільської ради, автодорога "Об"їзна", що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації - задовольнити вимоги ТзОВ "Кредитні ініціативи" у розмірі заборгованості 935002,84 грн., з яких: 500 000 грн за тілом кредиту, 431 852,84 грн. за відсотками, 3150,00 грн. витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, за період з 17 грудня 2012 по 01 лютого 2015 року.

11 липня 2017 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі нотаріальних дії за № 13471, яким пропонував стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла по договору про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року, за період з 01.08.2014 року по 26.06.2017 року, у загальній сумі: 1149988,68 грн., з яких: 500000,00 грн. заборгованість за кредитом, 649988,68 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач вважає, що виконавчі написи вчинено у порушення норм Закону України Про нотаріат, а саме, з дати направлення вимоги та вчинення виконавчого напису не пройшло 30 днів, позивачу не надано доказів переходу до нього права вимоги як нового кредитора. Про існування виконавчих написів довідався з постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень.

Зазначає, що вимоги про стягнення боргу не отримував та не розписувався за них, оскільки перебував на той період на лікарняному, у підтвердження чого додано копії лікарняних листків. Також вказує, що на момент вчинення виконавчих написів існував спір про заборгованість у межах судової справи № 308/19308/13-ц.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та у відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

ТОВ «Кредитні ініціативи» подано відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку можливий у разі виникнення спору, який ґрунтується на доказах, що боржниками заборгованість сплачено. Проте, із матеріалів справи не випливає, що заборгованість за виконавчим написом боржником сплачено, а отже, спір відсутній між сторонами. Також зазначила, що твердження позивача про те, що йому не направлено вимогу про усунення порушень не відповідає дійсності, оскільки 07.03.2015 року позивачу було направлено письмову вимогу про усунення порушень, і оскільки така письмова вимога позивачем не виконана, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося із заявою про вчинення нотаріального напису про звернення стягнення на іпотечне майно та про стягнення суми боргу.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявні письмові пояснення згідно яких третя особа просить провести розгляд справи без його участі. Згідно листа - відповіді від 07.11.2022 року вих № 116/01-16 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. повідомлено про те, що надати документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4663 від 07.04.2015 року та виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13471 від 11.07.2017 року не вдається за можливе у зв"язку з тим, що відбулося знищення таких доккументів за закінченням терміну зберігання, у підтвердження чого надав акт про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який погоджено протоколом № 48 засідання експертної клмісії ГТУЮ у м. Києві від 22.05.2019 року та акт про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який погоджено протоколом № 3 засідання експертної комісії ГТУЮ у м. Києві від 18.02.2021 року.

Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного.

Згідно ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 07.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис зареєстрований реєстрі за № 4663, згідно якого звернуто стягнення земельну ділянку загальною площею 0,0998 га, кадастровий № :01:001:0005, що розташована на території Оноківської сільської ради, автодорога "Об"їзна", цільове призначення для комерційного використання, що належить належить на праві власності ОСОБА_1 , яку на підставі іпотечного договору № 51/23-2007 від 15.03.2007 року було передано в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 по договору про іпотечний кредит № 29/7-07 (у виконавчому написі описка: 27-07) від 15.03.2007 року.

Також, 11.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис зареєстрований реєстрі за № 13471, згідно якого з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість, що виникла по договору про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року, за період з 01.08.2014 року по 26.06.2017 року, у сумі 1149988,68 грн., з яких: 500000,00 грн. заборгованість за кредитом, 649988,68 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року з розгляду справи №137/1666/16-ц вказала, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судом встановлено, що 01.11.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно якого просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29/7-07 від 15.03.2007 року, яка станом на 01.10.2013 року складає 846733,72 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 51/23-2007 від 15.03.2007 року, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягення на предмет іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у повному обсязі, що станом на 01.10.2013 року складає 846733,72 грн., з яких: 500000,00 заборгованість за кредитом, 311860,61 грн. заборгованість по відсотках, 34873,11 грн. заборгованість по неустойці.

Отже, з 01.11.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» не мало права нараховувати відсотки, відповідно до умов договору про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису від 07.04.2015 року № 4663, нотаріусом задоволено вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки у розмірі заборгованості, що виникла за період з 17.12.2012 року по 01.02.2015 року, а саме: 500000,00 грн. заборгованість за кредитом, 431852,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Також, відповідно до оскаржуваного виконавчого напису від 11.07.2017 року № 13471 заборгованість з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року стягнута за період з 01.08.2014 року по 26.06.2017 року, яка складається з: 500000,00 грн. заборгованість за кредитом, 649988,68 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Таким чином, нарахована сума заборгованості за договором про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 за період з 17.12.2012 року по 01.02.2015, яка пропонується до стягнення у виконавчому написі від 07.04.2015 року № 4663, та сума заборгованості за договором про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року за період з 01.08.2014 року по 26.06.2017 року, яка пропонується до стягнення у виконавчому написі від від 11.07.2017 року № 13471, у будь-якому разі не може вважатися безспірною.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідачем разом з відзивом на позов подано копію вимоги про усунення порушень від 07.03.2015 року вих. № 5469-34.

Однак, доказів отримання такої позивачем не надано. При цьому враховуючи, що 07.04.2015 року нотаріусом вже було вчинено виконавчий напис, з огляду на те, що місцезнаходженням ТОВ «Кредитні ініціативи» є м. Київ, а місцем проживання ОСОБА_1 м. Ужгород, суд констатує, що тридцятиденний строк, який згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» надається боржнику для усунення порушень, дотримано не було.

Крім того, щодо виконавчого напису від 11 липня 2017 року за № 13437 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2007 року № 29/7-07 суд зазначає наступне.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. за №1172.

Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"в частині, з моменту її прийняття.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що п. 1 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року не являється.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 11 липня 2017 року за № 13437 не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі вже не чинні.

Згідно вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вказані вище встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та відповідності поданих документів вимогам норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зазначені порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах сторін є підставою для задоволення позову та визнання оспорюваних виконавчоих написів такими, що не підлягає виконанню.

Згідно правового висновку сформованого у Постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року № 519/77/18, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача.

Враховуючи, що старший державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гусєва О.О., не є учасником цивільних правовідносин між позивачем та ТОВ «Кредитні ініціативи» суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, яким є ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини висловлену у п.29 Рішення від 09.12.1994р. у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) у якому суд зазначив, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 , згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за №4643 про звернення стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,0998 га, кадастровий № :01:001:0005, що розташована на території Оноківської сільської ради, автодорога "Об"їзна", цільове призначення для комерційного використання, що належить належить на праві власності ОСОБА_1 , яку на підставі іпотечного договору № 51/23-2007 від 15.03.2007 року було передано в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 по договору про іпотечний кредит № 29/7-07 (у виконавчому написі описка: 27-07) від 15.03.2007 року.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 13471 про стягнення ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла по договору про іпотечний кредит № 29/7-07 від 15.03.2007 року.

У задоволенні позовних вимог до старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гусєва Олександра Олександровича відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, місцезнаходження: 04703, м. Київ, вул. В. Хвойки, 21) на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев`ять грн. 60 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук