Справа №173/980/23
Провадження №2-н/173/245/2023
У Х В А Л А

іменем України

28 квітня 2023 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхан С.М., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія

Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.1, )

до ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України (далі - заявник) звернулось до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з заявою до ОСОБА_1 (далі - боржник) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3-х відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У поданій заяві заявник зазначає, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем за договором постачання природного газу за адресою (адреса об`єкту згідно з договором): АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом було зроблено запит для визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи - боржника ОСОБА_1 .

Згідно інформації, наданої Верхівцевською міською радою Кам`янського району, Дніпропетровської області, боржник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з п. 4 п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте, доказів, що підтверджують факт користування ОСОБА_1 послугами заявника за адресою: АДРЕСА_2 , до заяви не надано.

Докази того, що ОСОБА_1 є власником вказаного будинку у справі відсутні.

Надана до заяви заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем та розрахунок (фінансовий стан) також не можуть бути доказами, що підтверджують факт користування ОСОБА_1 послугами заявника саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Інших доказів, які б підтверджували факт користування ОСОБА_1 послугами заявника саме за адресою: АДРЕСА_2 , до заяви не надано.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Таким чином, всупереч вимог ст. 163 ЦПК України заявником не наданого доказів, які б підтверджували обставини, на яких ґрунтуються вимоги, а саме факту споживання ОСОБА_1 природного газу за адресою, вказаною у заяві про видачу судового наказу, внаслідок чого вимоги ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України не є безспірними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

2. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.М.Бурхан