Провадження № 2/582/3/23
Справа № 582/61/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Жмурченка В. Д., за участю секретаря Коваль В. В., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Недригайлівського районного нотаріального округу Юрченко А. М., про визнання заповіту нікчемним,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, та просить суд ухвалити рішення, яким визнати нікчемним заповіт ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області Юрченко А. М. 12.03.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 263. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 11 листопада 2020 року позивач подала заяву до приватного нотаріуса Недригайлівського районного нотаріально округу Сумської області Юрченко А. М. за місцем відкриття спадщини. 23 листопада 2020 року позивач отримала лист № 827/02-14 від 18.11.2020 від приватного нотаріуса Недригайлівського районного нотаріально округу Сумської області Юрченко А. М. про те, що у спадковій справі № 286/2020 є заповіт, який посвідчений не на її ім`я. 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 знайомилась із матеріалами спадкової справи № 286/2020 та отримала копію заповіту. З тексту оскаржуваного заповіту позивач дізналась, що він був посвідчений приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріально округу Сумської області Юрченко А. М. 12 березня 2015 року на ім`я її сестри ОСОБА_3 , яким заповіла усе належне їй майно. Посилаючись на те, що заповіт не відповідає волі спадкодавця а також те, що спадкодавець не підписувала вказаний вище заповіт, позивач просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 12.03.2015.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов пітримала у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечували, позовні вимоги вважають безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Зазначили, що оспорюваний заповіт є волею ОСОБА_4 та відповідає нормам закону, оскільки складений у письмовій формі, підписаний особисто спадкодавцем ОСОБА_4 , посвідчений на те уповноваженою особою, приватним нотаріусом Недригайлівського нотаріального округу Сумської області Юрченко А. М. Від дня складення заповіту і до дня смерті спадкодавця пройшло понад п`ять років, заповідач мала право у будь-який час внести зміни до заповіту або скасувати його, однак, таким правом вона не скористалася. Просили у задоволенні позову відмовити.

Приваний нотаріус Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області, третьої особи по справі, у судове засідання не прибула, але надала суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Сакуниха, Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 21.01.20006 (а.с. 8-9) і відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

28 вересня 1990 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє дівоче прізвище " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне їй майно.

За життя, 12 березня 2015 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріально округу Сумської області Юрченко А. М., зареєстрований в реєстрі за № 263, яким заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_3 , відповідачу по справі.

У заповіті зазначено, що його текст заповідачем ОСОБА_4 вголос прочитано та підписано власноручно.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що із покійною ОСОБА_4 вони товаришували та часто ходили одна до одної у гості. Одного разу, приблизно за 2-3 роки до смерті ОСОБА_4 , остання прийшла до неї у гості та розповіла, що склала заповіт, яким заповіла все своє майно доньці ОСОБА_3 . Склала заповіт для того щоб було легше переоформити спадщину. Нічого незвичного у поведінці ОСОБА_4 вона не помітила. Зазначила, що про розмову із ОСОБА_4 та про наявність заповіту ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вона не говорила.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_3 та є кумою останньої. Зазначила, що одного разу прийшла у гості до ОСОБА_3 та мала відверту розмову з її матір`ю ОСОБА_4 , яка розповіла їй, що склала заповіт, яким заповіла все своє майно доньці ОСОБА_3 . Складення цього заповіту було волею ОСОБА_4 . Нічого незвичного у поведінці ОСОБА_4 вона не помітила. Зазначила, що про розмову із ОСОБА_4 та про наявність заповіту ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вона не говорила.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить; кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Статтею 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За приписами ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених Цивільним кодексом України.

У пунктах 1, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи; відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено такі вимоги: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Заповіт, як односторонній правочин, має відповідати загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тобто, за своєю правовою природою відсутність волевиявлення учасника правочину є самостійною підставою для визнання його недійсним, при цьому правові наслідки недотримання цієї вимоги закону передбачені статтями 229 - 235 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК Українипредметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення.

Відповіднодо ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд, не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК).

У розглядуваній справі на підставі ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області від 11 травня 2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 було призначено судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи виконано рукописний текст (підпис та П.І.Б. у графі «Підпис» заповіту ОСОБА_4 від 12.03.2015 зареєстрованого у реєстрі за № 263), особисто ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи іншою особою?

Вказаною вище ухвалою суду витрати по проведенню експертизи було покладено на позивача ОСОБА_1 , однак у зв`язку з ненадходженням оплати вартості експертизи та закінченням терміну задоволення клопотання експерта, зазначену експертизу проведено не було.

Отже доводи позивача про те, що ОСОБА_4 не підписувала заповіт ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в ході судового розгляду стороною позивача не було доведено жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин для визнання заповіту недійсним. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Також, при розгляді справи та захисті своїх прав у суді, відповідачем були понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000, 00 грн., що підтверджується договором № 2-21 від 24.02.2021 про надання правової допомоги, додатковим договором до договору № 2-21 від 24.02.2021 про надання правової допомоги, попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, рахунком № 1/21 від 25.02.2021 на оплату гонорару за надання правничої (правової) допомоги по договору від 24.02.2021, квитанцією № 0.0..1.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 7000,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-283, 288-289 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Недригайлівського районного нотаріального округу Юрченко А. М., про визнання заповіту нікчемним, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені нею судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 21 квітня 2023 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко