ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8984/22 Номер провадження 22-ц/814/2638/23Головуючий у 1-й інстанції Саркісян О.А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шалару Олексія Ілліча на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Саркісян О.А., повний текст ухвали складено дати не вказано у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шалару Олексія Ілліча звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без руху.

Вказано, що для вирішення питання про відкриття провадження за територіальною підсудністю Київським районним судом м. Полтави позивачем слід надати докази щодо місця знаходження майна відповідача, його останнього відомого місця проживання чи роботи саме на території обслуговування вказаним судом.

Також позивач зазначив адресу відповідача АДРЕСА_1 тоді як за вказаною адресою знаходиться багатоповерховий будинок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу суд першої інстанції виходив з того, що згідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка видана Територіальною громадою м. Харкова за адресою: м. Харків, Новиківський, 9 інформація реєстрації ОСОБА_2 відсутня.

Для усунення недоліків позивачу потрібно було надати докази останнього відомого місця проживання чи роботи саме на території обслуговування вказаним судом. Провулка Новіковського, як зазначив представник позивача в заяві про усунення недоліків, в м. Харкові немає. Вказані обставини, а також те, що позивач також не проживає на території обслуговування Київського районного суду м. Полтави не дають суду можливості відкрити провадження у справі.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Шалару Олексій Ілліч подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив її скасувати та направити справу до суду для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з твердженням про те що АДРЕСА_1 немає погодитися неможливо, оскільки відповідно із додатку Дія, скріншот з якого додається до апеляційної скарги, відповідачка зареєстрована саме за адресою АДРЕСА_1 . Паспорт громадянина України відповідачка втратила та займається його відновленням.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України закріплено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шалару Олексія Ілліча звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачем вказано, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_3 ./а.с.1/

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 25.11.2022, відомості щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 відсутні./а.с.5/

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2022 позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав його невідповідності вимогам ст.177 ЦПК України та надано позивачу строк, тривалістю десять днів з дня одержання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме, надання підтвердження того, що останнє відоме зареєстроване місце проживання або перебування відповідача є: АДРЕСА_1 /а.с.6/.

На виконання ухвали представником ОСОБА_1 адвокатом Шалару О.І. надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній зазначив, що дійсно в зв`язку з невірним перекладом на українську мову було зазначено невірну адресу відповідача. Натомість після виправлення просив вважати адресу відповідача: ОСОБА_2 АДРЕСА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу. Місцевий суд прийшов до висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви викладені в ухвалі суду від 01.12.2022 року, тому позовна заява позивача підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зістаттею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що за висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле протии Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених закономвимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів ст.55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, який передбачає право на справедливий суд та пропорційність.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно ч. 5ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2ст. 185 ЦПК Українив ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Місцевий суд, повертаючи позовну заяву позивачеві, вказав, що ним не було подано до суду доказів щодо місця реєстрації відповідача, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження.

Частиною першою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Проте, відповідно до ст. 28 ч. 9 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до абзацу 2 частини першої та дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 187 ЦПК України передбачено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваному судовому рішенні підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

На виконання запиту суду першої інстанції надійшла інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 25.11.2022, в якій зазначено, що відомості щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 відсутні./а.с.5/

Разом з тим, пред`являючи позов, представник ОСОБА_1 адвокат Шалару О.І. зазначав, про останнє відоме позивачу місце проживання і перебування відповідача. В подальшому уточнив, що дійсно в зв`язку з невірним перекладом на українську мову було зазначено невірну адресу відповідача. Натомість після виправлення просив вважати адресу відповідача: ОСОБА_2 АДРЕСА_3 .

Також, на підтвердження вищевказаної адреси відповідача представником позивача було надано скріншот з додатку Дія в якому зазначено адресу відповідача.

Враховуючи викладене, оскільки останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідача є АДРЕСА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог частини дев`ятої статті 28 та частини десятої статті 187 ЦПК України помилково повернув позовну заяву.

Вказані висновки також узгоджуються із позиціями, висвітленими у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 207/1186/20 та постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 569/2295/19.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні ухвали про повернення позовної заяви позивачу є обґрунтованими.

Щодо судових витрат

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Однак, оскільки постанова Полтавського апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні, а тому розподіл судових витрат не здійснюється.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. п. 3. 4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу постановлена передчасно, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ст.374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 3, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шалару Олексія Ілліча - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: П.С. Абрамов

В.П. Пікуль