Справа № 646/4704/21
№ провадження 2/646/368/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.04.23 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Янцовської Т.М.,
з участю секретаря Полешко О.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу № 646/4704/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,
Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради про зняття її та її доньки ОСОБА_3 з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона була зареєстрована за визначеною адресою з 10.09.2008 р., донька ОСОБА_3 - з 27.05.2011 р. Спірна квартира належала їй на праві власності. Але Департаментом реєстрації Харківської міської ради її з донькою знято з реєстрації без їх згоди та без існування судового рішення стосовно втрати права користування житлом. Фактично знаття з реєстраційного обліку відбулось через те, що право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 було перереєстровано 21.01.2019 р. на ОСОБА_2 на підставі договору про внесення змін та доповнень до договору про відступлення права вимоги та іпотечний договір. Перехід права власності не є достатньою підставою для зняття з реєстрації, не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування квартирою, а тому у ОСОБА_2 не було законних підстав для зняття її з донькою з реєстраційного обліку.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався.
Треті особи не скористались своїм правом на подачу пояснень щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2021 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 08.12.2021 р. суддею Янцовською Т.М. прийнято позовну заяву до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Червонозаводським районним судом м. Харкова здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність судових справ цього суду за Ленінським районним судом м. Полтави.
Надалі розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17 листопада 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23 листопада 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року.
Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 30.03.2011 р. батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_5 .
З довідки про реєстрацію місця проживання від 07.02.2019 р. за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в період з 27.05.2011 р. по 29.01.2019 р.
З довідки про реєстрацію місця проживання від 05.02.2019 р. за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради вбачається, що позивачка ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 в період з 10.09.2008 р. по 29.01.2019 р.
Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 12.04.2006 р. на підставі рішення виконавчого комітету Червонозаводської міської ради м. Харкова від 23.03.2006 р. за № 183 квартира за вищезазначеною адресою належить позивачці ОСОБА_5 .
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Право на житло є одним з фундаментальних прав людини, гарантованих не тільки Конституцією України, а і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), має велике економічне і соціальне значення, а тому суд при вирішенні спору, пов`язаного з правами на житло, зобов`язаний встановити не тільки законність втручання у право на повагу до житла та його мету, а також необхідність такого втручання в демократичному суспільстві.
Відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції кожній особі гарантується, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 21 лютого 1990 року у справі Powell and Rayner v. the U.K.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 1986 року в справі Gillow v. the U.K.), так і на наймача (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року в справі Larkos v. Cyprus).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Згідно з пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).
Отже, при здійсненні зняття з реєстрації місця проживання особи до уповноваженого органу подаються документи, зі змісту яких випливає про позбавлення права користування житловим приміщенням, судове рішення, що набрало законної сили, інший документ, який свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.
Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Матеріали цивільної справи не містять відомостей щодо заяв від позивачки ОСОБА_5 про зняття її та доньки ОСОБА_3 з місця реєстрації, судових рішень, якими визнано позивачку та її доньку такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, виселено їх чи знято з реєстрації місця проживання.
Таким чином, лише перехід права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження припинення підстав існування права особи на користування квартирою.
Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що відповідач порушив законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, ст. 15 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 82, 259, 263-265, 280 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації ОСОБА_3 з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816,00 гривень.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Повне судове рішення складено 05.04.2023 р.
Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
третя особа - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
третя особа - ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .
Суддя: Т.М. Янцовська