Справа № 703/366/22
24 липня 2023 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Биченка І.Я.,
за участю секретаря судового засідання Харченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №703/366/22 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
01 липня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори.
Оскільки ОСОБА_2 на момент смерті постійно проживала разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , відтак є такою, що прийняла спадщину після її смерті.
08 вересня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_2 претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості, однак вона жодних дій щодо її виконання не вчинила.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2022 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченка І.Я.
Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
В подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено у зв`язку з клопотаннями представника позивача, неявкою та клопотаннями відповідача та у зв`язку з витребуванням доказів по справі.
09 серпня 2022 року ОСОБА_2 надала суду заперечення проти позову в яких зазначила, що у 2012 році вона, ОСОБА_2 купила у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_4 від ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. Особистих і родинних зв`язків з ОСОБА_3 відповідач не має та не є її спадкоємцем.
На підтвердження вказаного ОСОБА_2 надала суду, зокрема, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з якого вбачається, що 29 листопада 2012 року ОСОБА_2 купила у ОСОБА_4 вказану квартиру. Квартира належить продавцю - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 25 березня 2009 року приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу.
Ухвалою суду від 13 березня 2023 року за клопотанням представника позивача, замінено відповідача по справі ОСОБА_2 на ОСОБА_1
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.
Згідно з п. 1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».
Судом встановлено, що 18 квітня 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.
Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 договору №б/н, остання отримала картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .
Позичальник ОСОБА_3 використовувала вищевказані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів, що підтверджується випискою за договором №б/н укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
01 липня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори в якій просило включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу та повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину.
25 серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_1 претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості відповідно до вимог статті 1282 ЦК України.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.
Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно із ст.1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).
Згідно із ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.
Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.
Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.
При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц.
Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.
Згідно з вимогами ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно дост. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Однак, суд не приймає до уваги вказані обставини, виходячи з наступного.
Як вбачається з листа Смілянської державної нотаріальної контори №288/02-14 від 27 квітня 2022 року, яка надана на виконання ухвали суду для приєднання до матеріалів справи, до Смілянської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора ПАТ «Приватбанк» та на підставі даної претензії була заведена спадкова справа №593/2021р. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 не був зареєстрований з нею за адресою АДРЕСА_2 .
Крім того, у постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.1281, 1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
У той же час, обґрунтовуючи позовні вимоги обов`язком спадкоємця сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів того, що за ОСОБА_5 зареєстровано будь-які об`єкти рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості, чи підтвердження наявності в останньої відкритих на її ім`я в установах банків банківських рахунків та наявність на них грошових коштів.
Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи недоведеність позивачем обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, а саме щодо факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_3 , наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті ОСОБА_3 , у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, суд вважає, що заявлені АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,-
У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

відповідач:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: І.Я. Биченко