КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 січня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/11542/19

Головуючий у першій інстанції - Лісовська О.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2310/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн., починаючи з 05 серпня 2019 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн., починаючи з 05 серпня 2019 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 16-18).

Не погодившись з рішенням районного суду, 23 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Семенюк К.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с. 26-46).

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Безпосередньо в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Семенюк К.В. порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначив, що ОСОБА_1 про розгляд даної справи не знав, жодних документів та повісток не отримував, на засіданнях не був присутній. Про оскаржуване рішення дізнався у листопаді 2022 року, коли виявив, що його рахунки заблоковані у межах виконавчого провадження. 04 листопада 2022 року адвокат Семенюк К.В. ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваного рішення (а.с. 26-30).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали з тих підстав, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані в заяві, визнані неповажними (а.с. 136-137).

Так, у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 16 серпня 2019 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 встановленим порядком отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою. Крім того, 21 серпня 2019 року до суду було надіслано письмові пояснення від ОСОБА_1 , що свідчіть про обізнаність заявника про дату і час розгляду справи та використання останнім процесуальних прав під час розгляду справи районним судом (а.с. 12-13).

Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_1 постійно проживає у Грузії та не міг писати пояснення до суду першої інстанції та отримувати судові документи, апелянтом надані фотокопії лише двох сторінок закордонного паспорта, за змістом яких відсутня інформація про перетин кордону держави Україна, коли суд першої інстанції розглядав вказану справу.

З огляду на викладене, апелянту на виконання вимог вказаної ухвали слід було надіслати на адресу апеляційного суду заяву, в якій вказати поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, та надати відповідні докази.

Згідно з супровідним листом ОСОБА_1 було направлено для виконання копію ухвали Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року на поштову адресу для листування, вказану в апеляційній скарзі (а.с. 55).

Вказане поштове відправлення було вручено за довіреністю 30 грудня 2022 року, що вбачається з інформації щодо статусу відстеження поштового відправлення на офіційному сайті Укрпошти (а.с. 63).

02 січня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява про поновлення строку на подання апеляційної скарги від представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюк К.В., в якій вказано, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 16 серпня 2019 року не підписував, копію ухвали про відкриття та позов не отримував, оскільки у той час перебував у Грузії, що підтверджується копією закордонного паспорта та скріншотом з додатку в телефоні стосовно перельотів з Тбілісі в Київ та назад у 2019 році. В Україні ОСОБА_1 був лише у період з 16 липня 2019 року по 27 липня 2019 року та більше у 2019 та 2020 роках в Україні не був. Стосовно надісланих до суду першої інстанції пояснень від імені ОСОБА_1 21 серпня 2019 року зазначав, що пояснення є сфальсифікованими, оскільки також в цей час перебував за кордоном та скласти, підписати, відправити пояснення не міг. Враховуючи викладене, строк пропущено з поважних причин (а.с. 56-60).

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів заявника щодо наявності поважних причин пропуску встановленого законом строку для звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду виходячи з того, що апелянтом не доведено належними та допустимими доказами того, що на момент отримання поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 16 серпня 2019 року, а також подання до суду пояснень від імені ОСОБА_1 21 серпня 2019 року він перебував за межами України.

Так, надані до апеляційного суду фотокопії лише двох сторінок закордонного паспорта ОСОБА_1 не підтверджують, що 16 серпня 2019 року та 21 серпня 2019 року він перебував за межами України, крім того, до суду не надано інших сторінок паспорта (а.с. 37).

Наданий скріншот з додатку в телефоні стосовно перельотів з Тбілісі 16 липня 2019 року в Київ та назад 27 липня 2019 року також не може свідчити про відсутність апелянта на території України 16 серпня 2019 року та 21 серпня 2019 року, оскільки таких даних не надано, крім того, відсутні відомості щодо особи, яка здійснювала перельоти (а.с. 38).

Тобто на підтвердження доводів апелянта щодо необізнаності про розгляд справи в суді першої інстанції не надано належних та допустимих доказів, зокрема, довідки про перетинання ОСОБА_1 державного кордону України з Державної прикордонної служби України, за наявності якої, суд мав би можливість дійти об`єктивного висновку про перебування апелянта за межами України у спірний період.

Об`єктивних доказів, крім пояснень самого апелянта, що поштове відправлення отримав не апелянт, а інша особа, до суду не надано.

Посилання апелянта на необхідність проведення у справі почеркознавчої експертизи з метою визначення чи підписував ОСОБА_1 пояснення у справі від 21 серпня 2019 року та конверт, у якому їх було надіслано на адресу суду, апеляційний суд відхилив з огляду на те, що дослідження цих обставин не входить до предмета доказування у справі про стягнення аліментів.

При цьому, апелянт не позбавлений права заявляти до правоохоронних органів про ознаки вчинення кримінального правопорушення щодо підроблення документів, які містяться у справі і які, за твердженням апелянта, він до районного суду не подавав.

Таким чином, апелянтом не доведено, що він не був повідомленим про розгляд справи або не залучений до участі в ній.

23 січня 2023 року апеляційним судом отримані відомості (статус відстеження поштового відправлення) про вручення ОСОБА_1 30 грудня 2022 року поштового відправлення разом із копією ухвали апеляційного суду від 09 грудня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху, а відтак, датою закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги є 10 січня 2023 року. При цьому, з огляду на положення ст. 357 ЦПК України, судом апеляційної інстанції забезпечено право апелянта на усунення недоліків апеляційної скарги протягом встановлених процесуальним законом строків (з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та з урахуванням часу, необхідного для находження поштового відправлення до апеляційного суду) (а.с. 63).

Виходячи з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті апеляційного провадження у справі. Тому з метою повернення сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги, особа, яка його сплатила, має подати відповідне клопотання.

Керуючись ст.ст. 354, ч. 4 ст. 357, ст. 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова