Справа №522/5846/22
Провадження №2/522/2638/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Шумило М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022р. ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 збитків в сумі 1 436 035,00 грн., заподіяні в результаті пожежі, що виникла 29 листопада 2017 року в приміщенні, за адресою АДРЕСА_3 .

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтував тим, що з 25 березня 2016 року орендував у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 частину складського приміщення площею 150 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_3 . Іншу частину складського приміщення на підставі договору оренди №1 від 11 листопада 2014 року, орендував фізична особа підприємець ОСОБА_2

29 листопада 2017 року в приміщенні, яке знаходилося в користуванні ФОП ОСОБА_2 виникла пожежа. Згідно висновку №04/86/30.11.2017 від 30 березня 2018 року з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталася 29 листопада 2017 року в будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , було встановлено що причиною пожежі було порушення норм пожежної безпеки допущені ФОП ОСОБА_2 , що призвело до заподіяння прямих збитків позивачу у розмірі 1 436 035,00 грн., що підтверджується звітом ТОВ «Актів Інвестментс», від 29 червня 2018 року.

06 липня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовна заява ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 була прийнята до розгляду за правилами загального судового провадження, відкрито провадження у справі та було надано відповідачу строк для надання відзиву.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_5 позов підтримав повністю та надав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою повідомленою суду яка відповідає місцю його реєстрації, про що свідчать відповідні поштові повідомлення що наявні в матеріалах справи. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач, був належним чином і своєчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань. Незважаючи на це, Відповідач в судове засідання не з`явився, поважності своєї неявки суду не надав.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані докази, приходить до наступного:

Судом встановлено, що громадянину ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 13 червня 2005 року належить нежила будівля транспортного цеху, (складське приміщення - загальною площею 1229,5 кв.м), що знаходиться по АДРЕСА_3 . 22 липня 2005 року право власності ОСОБА_4 на нежилу будівлю транспортного цеху (складське приміщення), було зареєстровано у відповідному реєстрі.

25 березня 2016 року між ФОП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_6 , в особу директора ОСОБА_3 було укладено договір оренди №3 від 25 березня 2016 року, строком дії з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2017 року, за яким ПП ОСОБА_6 було передано у строкове платне користування частина складського приміщення, площею 150 кв.м. Після закінчення дії вказаного договору, за домовленістю сторін, договір оренди від 25 березня 2016 року був сторонами пролонгований до 31 березня 2018 року.

Умовами договору сторони погодили, що об`єкт оренди на момент передачі в оренду придатний для використання згідно з п.2 Договору; вступ орендаря у володіння та користування об`єктом оренди настає з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2017 року; термін оренди становить один рік.

Інші приміщення нежилої будівлі по за адресою АДРЕСА_3 також були передані ФОП ОСОБА_4 в оренду на підставі договорів оренди іншим підприємцям та організації, а саме Громадському руху «Вера, Надежда, Любовь» на підставі договору оренди №1 від 01 жовтня 2016 року; ОСОБА_7 на підставі договору оренди №4 від 01 жовтня 2017 року, ОСОБА_8 на підставі договору оренди №2 від 18 серпня 2017 року, ОСОБА_9 на підставі договору оренди №4 від 30 вересня 2014 року. ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди №1 від 11 листопада 2014 року.

Загальними умовами договорів оренди укладених ФОП ОСОБА_4 із орендарями було те, що з моменту прийняття орендарем об`єкту оренди; орендар зобов`язаний підтримати об`єкт оренди в справному стані, належному санітарному стані, запобігати його пошкодженню, псуванню, дотримуватись правил пожежної безпеки, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж; здійснювати за власний рахунок поточний ремонт об`єкта оренди; в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за Договором винна сторона зобов`язана відшкодувати завдані збитки, (пункти 1.3, 2.1, 3.1, 6.3, 8.1, 10.1 договору).

Також, власник - ОСОБА_4 за рекомендаціями ДСНС з усіма орендарями вищезазначеного нежилого приміщення, під особистий підпис, провів інструктаж з техніки безпеки, та протипожежної безпеки, що підтверджується витягом з журналу.

29 листопада 2017 року у складському приміщенні по АДРЕСА_3 сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 30 листопада 2017 року.

Згідно звіту ТОВ «Актів Інвестментс» щодо визначення розміру матеріальної шкоди (прямого збитку) завданого власнику товарно-матеріальних цінностей, (обладнання, інвентарю, готової продукції і будівельних матеріалів) в кількості 83 номенклатурних найменувань від 29 червня 2018 року, матеріальна шкода (прямі збитки), яку ОСОБА_3 поніс в результаті виникнення пожежі, складає 1 436 035,00 грн.

14.12.2017р. ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду у м. Одесі, із позовною заявою, про відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок пожежі, до ФОП ОСОБА_4 вважаючи що останнім було передано в оренду приміщення що не відповідало пожежним нормам. Слід відмітити що на час звернення до Малиновського районного суду м. Одеси, ОСОБА_3 вже не був фізичною особою підприємцем, та не займався підприємницькою діяльністю, яка на час звернення до суду була припинена, що підтверджується копією опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням».

Під час слухання справи №521/21062/17 в Малиновському районному суді м. Одеси, ОСОБА_4 19.04.2018р. за вх. №7640, було подане клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку №04/86/30.11.2017 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталася 29 листопада 2017 року в будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , від 30 березня 2018 року . За вказаним висновком - осередок пожежі знаходився в північній частині будівлі на території, яку орендував ФОП ОСОБА_2 , в районі розташування печі для сушки сировини (сушильної печі), і найбільш ймовірною причиною виникнення даної пожежі стало потрапляння розжарених часток на горючі матеріали з печі для сушки сировини (сушильної печі), що розташовувалася на території ФОП ОСОБА_2 , що привело до їх займання та розвитку пожежі.

Таким чином, пожежа яка сталася 29 листопада 2017 року в будівлі, що розташована по АДРЕСА_3 виникла в приміщенні, яке знаходилося в користуванні ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди №1 від 11 листопада 2014 року.

Тобто, виходячи з змісту висновку №04/86/30.11.2017 пожар виник з вини ФОП ОСОБА_2 , який відповідно до договору оренди №1 від 11 листопада 2014 року, як орендар, прийняв зобов`язання по збереженню об`єкта оренди.

Так, згідно п. 6.3. умовами договору №1 від 11 листопада 2014 року орендар зобов`язаний підтримати об`єкт оренди в справному стані, належному санітарному стані, запобігати його пошкодженню, псуванню, дотримуватись правил пожежної безпеки, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж; здійснювати за власний рахунок поточний ремонт об`єкта оренди. Отже, відповідальність за порушення цих вимог несе орендар.

Частина 2 підпунктом 3 ст. 11 ЦК України зазначено що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України, визначено що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За частиною 1 ст. 81 ЦПК України , Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони Одночасно це принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу через пошкодження належного йому майна заподіяні збитки, вартість збитків становить 1 436 035,00 грн. Відповідачем належними та допустимими доказами вартість збитків не спростована.

Також суд бере до уваги те, що обставини пожежі яка сталося 29 листопада 2017 року у складському приміщенні по АДРЕСА_3 , ретельно досліджувались під час слухання справи №521/21062/17 в Малиновському районному суді м. Одеси, за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 в якій у якості третьої особи було залучено ФОП ОСОБА_2 . Саме під час слухання справи №521/21062/17 в Малиновському районному суді м. Одеси, було досліджено висновок експерта №04/86/30.11.2017 від 30 березня 2018 року з дослідження технічної причини виникнення пожежі, яка сталася 29 листопада 2017 року в будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , за яким - осередок пожежі знаходився в північній частині будівлі на території, яку орендував ФОП ОСОБА_2 , в районі розташування печі для сушки сировини (сушильної печі), і найбільш ймовірною причиною виникнення даної пожежі стало потрапляння розжарених часток на горючі матеріали з печі для сушки сировини (сушильної печі), що розташовувалася на території ФОП ОСОБА_2 , що привело до їх займання та розвитку пожежі.

Маліновський районний суд м. Одеси у справі №521/21062/17 дійшов обґрунтованого висновку про те, що з огляду на представлений висновок та на наведені підсумки дослідження, пожежа сталося внаслідок діяльності, яка проводилася на території, яку орендував ФОП ОСОБА_2 , та вразі якої було завдано шкоду ОСОБА_3 . Тому саме ФОП ОСОБА_2 мав бути залучений до даної цивільної справи в якості відповідача, оскільки між діяльністю ФОП ОСОБА_2 та наслідками у вигляді пожежі прослідковується причинно-наслідковий зв`язок.

Частинами 4,5 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, матеріали що були досліджені Малиновським районним судом у №521/21062/17, були долучені до справи №522/5846/22, та досліджені у якості письмових доказів на підставі статей 76,95 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відтак, виходячи з вищевикладеного суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . У разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (Свідоцтво № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (Свідоцтво № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 , ( ІНН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) збитки в сумі 1 436 035,00 (оди мільйон чотириста тридцять шість тисяч 3ридцять п`ять,) грн., заподіяні в результаті пожежі що виникла 29 листопада 2017 року, в приміщенні за адресою АДРЕСА_3 .

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (Свідоцтво № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 , ( ІНН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), суму судових витрат в розмірі 12405 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення

Повний текст рішення складено 03.04.2023 року.

Суддя

28.03.2023