Справа №760/5733/21 2/760/6197/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

представника позивача Борейко Н. О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2019 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 1788, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 74 400 грн, який зобов`язався повернути до 15 вересня 2024 року. Крім того, відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачена договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках.

У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належними чином не виконав. Згідно з розрахунком, станом на 18 лютого 2021 року загальний розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 108 902 грн, який складається з: строкового кредиту - 70 437,14 грн, простроченого кредиту - 2 752,86 грн, прострочених комісій - 35 712 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову.

28 грудня 2021 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19 серпня 2022 року відповідачем подано до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову, оскільки рішенням суду кредитний договір № 1788 від 15 серпня 2019 року визнано недійсним в частині умов про щомісячну комісію за обслуговування кредиту та встановлення графіку платежів за розрахунково-касове обслуговування кредиту.

03 лютого 2023 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з тим, що банк на виконання постанови Верховного Суду від 21 вересня 2022 року здійснив перерахунок платежів ОСОБА_1 з часу укладення кредитного договору, тому станом на 26 січня 2023 року заборгованість за простроченим кредитом становить 47 150 грн. У зв`язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за простроченим кредитом за кредитним договором № 1788 від 15 серпня 2019 року в розмірі 47 150 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Судом установлено, що 15 серпня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено кредитний договір № 1788, відповідно до якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 74 400 грн; строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 15 серпня 2024 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 15 серпня 2019 року по 14 грудня 2020 року - 5% від суми кредиту, з 15 грудня 2020 року по 14 березня 2022 року - 4% від суми кредиту, з 15 березня 2022 року по 14 червня 2023 року - 3% від суми кредиту, з 15 червня 2023 року по 15 серпня 2024 року - 1,95% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних.

Згідно з пунктом 2.1 платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щорічної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтентних (рівномірних) платежів.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строки та в розмірі встановленому кредитним договором.

У той же час, позичальник систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, процентів та комісії.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року встановлено, що положення пункту 1.2, яким передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту та розділу 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» (колонка 8) кредитного договору № 1788 від 15 серпня 2019 року є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з чим, наявні підстави для застосування наслідків недійсності правочину, тому зобов`язано АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вищевказаного кредитного договору ОСОБА_1 платежів, зарахувавши сплачену ним комісію у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором.

Після здійснення перерахунку платежів відповідача, згідно з розрахунком заборгованості, станом на 26 січня 2023 року, заборгованість за кредитним договором № 1788 від 15 серпня 2019 року становить 47 150 грн, з яких 47 150 грн - сума простроченого кредиту.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Частиною першою статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 47 150 грн.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач надав копію кредитного договору № 1788 від 15 серпня 2019 року, паспорт споживчого кредиту, заяву-згоду на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб від 15 серпня 2019 року, графік платежів, розписку про отримання картки, підписані відповідачем, виписку по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідач користувався наданими кредитними коштами. При цьому частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, частиною п`ятою истатті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті133 та частиною першою статті141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Враховуючи наведене, на підставі статей 525, 526, 530, 536, 612, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, та керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2019 року № 1788 в розмірі 47 150 (сорок сім тисяч сто п`ятдесят) гривень та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л. М. Ішуніна