17.01.2023 Справа № 363/2111/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судових засідань Андрєєвої О.А. (Михальчук І.С.), представника відповідача адвоката Калініченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович, про розірвання договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Тирсіна Я.Р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович, про розірвання договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємцем покійного батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років. За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 11.07.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Захарченком С.М. яким заповів позивачу: земельну ділянку загальною площею 0,0512 га, що знаходиться в СТ «Ветеран-3» у м. Вишгороді Київської області, кадастровий номер :38:039:0106; садовий будинок АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці. 14.05.2020 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з вказаної вище земельної ділянки та садового будинку (копія свідоцтва додається). 14.05.2020 року приватним нотаріусом КМНО Захарченком С.М. до Спадкового реєстру внесено запис про реєстрацію видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 14.05.2020 року позивачем у приватного нотаріуса КМНО Захарченко Т.С. було зареєстровано право власності на земельну ділянку та садовий будинок (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52232171 від 14.05.2020 р.). Окрім позивача, рідними дітьми ОСОБА_4 є брат позивача - ОСОБА_1 та сестра позивача - ОСОБА_3 26.05.2020 року між позивачем ( Дарувальником ) та відповідачем (Обдаровуваним) було укладено договір дарування 1/2 частини садового будинку від 26.05.2021 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С., зареєстрований в реєстрі за № 860. Згідно з п. 1 договору дарування Дарувальник передав, а Обдаровуваний прийняв в дар 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_1 . Пунктом 2 договору дарування визначено, що садовий будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0512 га, кадастровий номер :38:039:0106, 1/2 частина якої дарується разом із 1/2 частиною садового будинку. При укладенні договору дарування між сторонами була досягнуто усної домовленості про те, що відповідач в обмін на отримання 1/2 частини садового будинку та земельної ділянки за вказаним договором зобов`язується одразу після його укладення передати рідній сестрі - ОСОБА_3 - грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. Того ж дня, 26.05.2020 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про порядок володіння та користування спільним майном, згідно з пунктом 2 якого Відповідач має право користуватися 1-м поверхом будинку площею 43,1 кв.м., що зазначений в плані Технічного паспорту на садовий будинок, а Позивач - 2-м поверхом будинку площею 47,2 кв.м. У спільному користуванні сторін знаходяться усі прибудинкові господарські споруди та побудови, в тому числі прибудова, навіс, сараї, погріб, госпблок, огорожі, колонка питна, каналізаційна споруда, хвіртка, ворота. Однак відповідач свого обов`язку не виконав та виплатив сестрі ОСОБА_3 тільки 1400 доларів США від загальної суми, до того ж здійснив це значно пізніше, ніж було визначено домовленостями сторін. Так, в грудні 2020 року (понад пів року після підписання договору) відповідач на виконання договору дарування передав ОСОБА_3 через позивача 1000 доларів США. На початку 2021 року відповідач виплатив 200 доларів США безпосередньо ОСОБА_3 13 травня 2021 року відповідач здійснив ще одну виплату на користь третьої особи і передав їй особисто 200 доларів США. Факт часткової передачі відповідачем грошових коштів на виконання домовленостей за договором дарування підтверджується заявою-поясненнями ОСОБА_3 , складеній 21.05.2021 p., справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом КМНО Заєць О.Я., зареєстрованій в реєстрі за № 698, та заявою-поясненнями ОСОБА_6 (особи, яка проживає з позивачем однією сім`єю), складеними 21.05.2021 p., справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом КМНО Заєць О.Я., зареєстрованій в реєстрі за № 699. Позивач неодноразово як особисто, так і засобами телефонного зв`язку вимагав від відповідача виконати майновий обов`язок на користь третьої особи та виплатити їй залишок несплачених грошових коштів. Окрім того, зазначив, що садовий будинок, який є предметом договору дарування від 26.05.2020 року, має велику немайнову цінність для позивача, про що був обізнаний відповідач. Незважаючи на те, що відповідач проживав у садовому будинку протягом кількох останніх років, він жодним чином не допомагав батьку та позивачу утримувати будинок та прилеглу територію. Більше того, відповідач погрожував батькові спалити садовий будинок, якщо той не складе заповіт на його користь, що підтверджується також третьою особою у заяві - поясненнях від 21.05.2021 р. Погрози знищити будинок у разі, якщо позивач не погодиться відчужити його частину, відповідач висловлював і позивачу, який став власником будинку після смерті батька. З огляду на бажання позивача врегулювати конфліктну ситуацію, що склалася в родині, надати можливість кожному із дітей батька ОСОБА_4 користуватися садовим будинком, який є сімейною цінністю, і проживати в ньому, та насамперед задля врахування інтересів сестри ОСОБА_3 , яка хоч і відмовилася від пропозиції позивача проживати разом у будинку, однак утримує двох дітей та потребує фінансової допомоги, позивач і погодився на постійні наполягання відповідача укласти договір дарування з метою передачі йому частину садового будинку, проте виключно за умови виплати відповідачем на користь третьої особи грошових коштів, що відповідач не виконав. В ході сумісного проживання в садовому будинку між позивачем та відповідачем почали виникати сварки та суперечності стосовно спільного користування будинком, спричинені порушенням Відповідачем умов договору про порядок володіння та користування спільним майном від 26.05.2020 року. Апогеєм користування відповідачем дарунком стало розпалювання печі в будинку в небезпечний спосіб з порушенням правил пожежної безпеки, в результаті чого на стінах та стелі в будинку утворилася кіптява, що становило загрозу для життя і здоров`я мешканців будинку, а також могло призвести до пожежі та безповоротної втрати садового будинку. Наразі позивач проживає окремо від відповідача в будинку неподалік за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки знаходитися в садовому будинку разом з Відповідачем стало неможливо. Таким чином, своїми діями відповідач створює загрозу безповоротної втрати садового будинку, який має для позивача велику немайнову цінність, а також майна, що в ньому знаходиться. За таких обставин вважає, що наявні підстави для розірвання договору дарування на підставі ст. 726, ч.2 ст. 727 ЦК України. Розірвання договору дарування нерухомого майна має наслідком припинення права власності відповідача на нерухоме майно за договором дарування та фактично є скасуванням документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у розумінні ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є не лише розірвання договору дарування від 26.05.2021 р., а і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52373555 від 26.05.2020 р., прийнятого приватним нотаріусом КМНО Захарченко Т.С. на підставі оскаржуваного договору дарування.

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та відповідно до ч.2 ст. 93 ЦПК України зобов`язано відповідача надати відповіді на питання, поставлені позивачем у позовній заяві.

06.08.2021 року до суду від представника відповідача адвоката Калініченко О.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що викладені у позовній заяві обставини не відповідають фактам та наданим доказам, а сама позовна заява є безпідставною. Позивач добровільно, без примушень та тиску, з власної волі подарував половину батькового спадку, тобто 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 . Договір було підписано без жодних зобов`язань та домовленостей. Твердження адвоката про те, що відповідач знищить майно є неправдивими, та нічим не підтверджені. Відповідач проживає понад 15 років у будинку, вклав значні кошти в ремонт та обладнання першого поверху будинку. Вже близько 10 років відповідач користується лише альтернативним обігрівом - електрокотлом. Відповідач дбає та намагається зберегти власне майно. Щодо речей , які знаходяться у дворі будинку зазначив, що це речі батька. Після смерті батька позивач не дозволив викинути ці речі, аргументуючи це тим, що ці речі йому потрібні. Вимога позивача вчинити будь які дії на користь сестри є безпідставними, жодної умови про передачу коштів у розмірі 10 000 доларів США не було підписано та не було домовлено в усній формі. Більш того, подарунок згідно договору дарування сторони оцінили у 50 000грн., що значно менше того що вимагає позивач. Після отримання вимоги про вчинення не зрозумілих дій відповідач постійно піддавався шантажу та вимаганням з боку брата. Укладення договору відповідає інтересам сторін, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі. Позивачем не було подано суду належних та допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Так, позивачем не надано документів, які підтверджують його слова про домовленість сплатити 10 000 доларів США чи те що відповідач хоче знищити своє майно. В Договорі дарування зазначено, що сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваного вчинення на його користь будь кого будь-яких дій майнового або немайнового характеру. Також позивач не надав як доказів на підтвердження того, що дарунку загрожує безповоротна втрата з вини відповідача, як обдаровуваного за договором дарування, так і на підтвердження того, що предмет дарунку має для дарувальника велику немайнову цінність та відповідачу було відомо про це, тому просить в задоволені позовної заяви відмовити в повному обсязі.

03.09.2021 року від представника позивача адвокати Тирсіна Я.Р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що позиція відповідача підтверджується як доказами, що були наведені в позовній заяві, так і в нотаріально засвідчених заявах, заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

05.10.2021 року до суду від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що до укладення договору дарування позивач пропонував надати їй та відповідачу право користуватися садовим будинком, який належав до смерті їхньому батьку, та проживати в ньому як членам сім`ї і спадкоємцям батька. Проте з огляду на суперечки, які виникали між нею та відповідачем, вона відмовилася від пропозиції позивача проживати разом. Після численних наполягань відповідача позивач погодився подарувати йому частину будинку, однак виключно за умови, якщо відповідач заплатить їй грошові кошти, а саме брати домовилися, що сума, яку вона мала отримати складає 10 000 доларів США. Відповідач повинен був виплатити кошти невідкладно після підписання сторонами договору дарування у нотаріуса. Однак протягом цілого 2020 року відповідач їй нічого не платив. В кінці 2020 року він за посередництва позивача передав їй 1000 доларів США. На початку 2021 року особисто передав ще 200 доларів США. 13 травня 2021 року відповідач ще раз покликав на зустріч і передав 200 доларів США. Факт передання відповідачем коштів підтверджує те, що він взяв зобов`язання за договором дарування, які ним визнавалися, однак кошти були передані не в повному обсязі та з порушенням домовлених з позивачем строків. Садовий будинок для позивач є важливою сімейною цінністю. Ще за життя батько неодноразово скаржився їй на те, що відповідач погрожував спалити будинок, якщо батько не напише заповіт на його користь. Після смерті батька ці погрози відповідач продовжив висловлювати вже позивачу. Отже, доводи позивача щодо необхідності розірвання договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підтримує, вважає їх обґрунтованими і такими, що відповідають фактам реальної дійсності, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

03.11.2021 року від представника відповідача адвоката Калініченко О.В. до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, договір дарування був укладений 26.05.2020 року, згідно відмітки суду позовна заява про розірвання договору була подана 28.05.2021 року, тобто позивачем було пропущено строк, передбачений п.5 ч.2 ст. 258 та ст. 728 ЦК України. Просить застосувати до зазначеного позову позовну давність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також на виконання ухвали Вишгородського районного суду від 15 липня 2021 року 08 листопада 2021 року на адресу суду надійшли відповіді на письмове опитування відповідача, як свідка, в яких він зазначив, що не під час підписання спірного договору дарування, ні після жодних додаткових умов та зобов`язань не було. Жодних коштів за подаровану частину будинку, ним не сплачувалось третім особам, оскільки такої умови відповідно до договору не було. Також йому не відомо про факт передачі коштів ОСОБА_1 сестрі ОСОБА_3 у розмірі 1000 доларів США. Щодо виклику поліції 10.02.2021 року він так і не зрозумів, чому пізно вечором приїхала поліція, бо нічого, щоб загрожувало життю не було. Щодо вислову про засмічене подвір`я, зазначив, що він як співвласник будинку має повне право складати свої речі на земельній ділянці, його речі не заважають проїзду та проходу. Також на подвір`ї знаходяться речі та інше, що належать покійному батькові та позивачу. Він звертався до позивача за дозволом вивезти непотрібні речі з двору, але брат відмовився. Окрім того зазначив, що жодних погроз про знищення майна в не міг висловлювати, оскільки у даному будинку проживає більше 15 років ним зроблено ремонт на першому та частково на другому поверсі, вигрібну яму, туалет, встановлено електролічильник, проведено воду, придбано котел, зроблено паркан. Це його дім та він не може знищити власний будинок, в який вклав стільки коштів та здоров`я.

Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні 24 грудня 2021 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги, з наведених у позові та відповіді на відзив підстав. Позивач пояснив, що відповідач умови укладення договору дарування не виконав та сплатив ОСОБА_3 тільки 1400 доларів США. Також зазначив, що відповідач влаштовує сварки з ним та своїми діями створює загрозу безповоротної втрати садового будинку. З цих підстав просив позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання 17 січня 2023 року позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Тирсіна Я.Р. до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні представник відповідача, проти позову заперечила та просила у його задоволенні відмовити з підстав наведених у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні 24 грудня 2021 року, підтримала свої письмові пояснення та просила задовольнити позов. В судове засідання 17 січня 2023 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Т.С. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час призначення судового засідання, клопотань та заяв до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та третю особу ОСОБА_3 , всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.10.2019.

Згідно заповіту посвідченого 11.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 794,ОСОБА_4 все своє майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0512 га, що знаходиться в СТ «Ветеран-3» у м. Вишгороді Київської області, кадастровий номер :38:039:0106, а також садовий будинок АДРЕСА_1 разом з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці, заповів синові ОСОБА_1 ..

14.05.2012 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно, яке належало померлому.

26.05.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці загальною площею 0, 0512 га, кадастровий номер :38:039:0106, цільове призначення - 01.06. Для колективного садівництва, 1/2 частина якої дарується разом 1/2 частиною зазначеного будинку. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С., зареєстрований в реєстрі за № 860.

Крім того, 26.05.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було укладено договір про порядок володіння та користування спільним майном, а саме садовим будинком АДРЕСА_1 з усіма надвірними спорудами і будівлями, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С., зареєстрований в реєстрі за № 860.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 13.05.2021 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстровано право власності по 1/2 частки земельної ділянкизагальною площею 0, 0512 га, кадастровий номер :38:039:0106, та садового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на садовий (дачний) будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 92,5 кв. м, житлова площа - 38,9 кв.м.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03.08.2021 року ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом останніх 15 років. Будинок 3-х поверховий. Другий та третій поверх зачинені іншим співвласником. В будинку два види опалення: електрокотел та твердопаливний котел, який не працює. У дворі лежать старі будівельні матеріали.

У судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_7 , яка зазначила, що є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_1 по садовому будинку АДРЕСА_1 . Разом будувались з 1988 року. Проживає в дачному будинку кожного року з травня по жовтень. Зазначила, що ОСОБА_1 проживає зі своєю дружиною ОСОБА_8 в садовому будинку приблизно 15 років, ведуть спільне господарство та доглядають за будинком та прилеглою територією. У будинку вона не була, однак прилегла територія є, на її думку, доглянутою. Зауважила, що ОСОБА_1 характеризується позитивно. Щодо того, чи ОСОБА_1 постійно проживає в спірному будинку не знає, його цивільну дружину не бачила. Також зазначила, що ніколи не чула зі сторони померлого батька ОСОБА_4 скарг, як на ОСОБА_1 так і на ОСОБА_1 ..

Окрім того, в судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_8 , яка пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 Проживає з останнім в садовому будинку більше 15 років. Ведуть спільне господарство, доглядають за будинком та прилеглою територією та сплачують комунальні послуги. Однак ОСОБА_1 періодично нищить те, що вони з чоловіком саджають. Заперечила щодо можливості знищення садового будинку її чоловіком, оскільки частина будинку є також і його власністю, та вони там постійно проживають. Зробили з чоловіком ремонт в будинку на першому поверсі та частково на другому поверсі. Також провели всі комунікації до будинку за допомогою позивача ОСОБА_1 . Щодо усної домовленості про те, що її чоловік відповідач ОСОБА_1 в обмін на отримання частини садового будинку та земельної ділянки за вказаними договором зобов`язується одразу після його укладення передати рідній сестрі ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США не знає. Зазначила, що ОСОБА_1 пропонував її чоловіку ОСОБА_1 розірвати договір дарування, однак він відмовився.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття, (ч. 1 ст. 722 ЦК України). Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України).

Як слідує із змісту частини другої статті 727 ЦК України, Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 725 Цивільного кодексу України договором дарування може бути встановлений обов`язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред`являти вимог до третьої особи про виселення тощо).

Дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов`язку на користь третьої особи (ч. 2 ст. 725 Цивільного кодексу України).

Статтею 726 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки порушення обдаровуваним обов`язку на користь третьої особи, за якими у разі порушення обдаровуваним обов`язку на користь третьої особи дарувальник має право вимагати розірвання договору і повернення дарунка, а якщо таке повернення неможливе, - відшкодування його вартості.

З аналізу зазначених вище правових норм вбачається, що у випадку укладання договору дарування з обов`язком обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення, разом з прийняттям дарунку обдаровуваний приймає на себе зобов`язання щодо виконання таких умов. Зокрема, на обдаровуваного може покладатися обов`язок передати грошову суму третій особі. Суть обов`язку, який покладається на обдаровуваного полягає в тому, що виконання такого обов`язку спрямоване на виникнення, зміну або припинення відповідних правових наслідків майнового характеру для третьої особи.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України цього Кодексу, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.627, 628 ЦК України).

З встановлених судом обставин справи вбачається, що договір, про розірвання якого просить позивач, є договором дарування нерухомого майна, який був укладений між позивачем та відповідачем 26.05.2020 року. Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі. В судовому засіданні сторонами визнано, що предмет договору був переданий відповідачу і перебуває у його володінні, тобто був виконаний. Сторонами дійсність договору не оскаржувалась і не оскаржується наразі, а отже даний правочин є дійсним і правомірним.

За своє правовою природою договір дарування передбачає безумовне його укладення та безоплатну передачу майна. Саме такі умови були визначені сторонами при укладенні спірного договору.

Зі змісту укладеного між позивачем та відповідачем договору дарування 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_1 , від 26.05.2020 року судом не встановлено будь-яких зобов`язань ОСОБА_1 , як Обдаровуваного, визначених договором дарування, вчинити певні дії майнового характеру на користь третьої особи ОСОБА_3 щодо передачі їй грошових коштів, при цьому посилання позивача на наявність усної угоди з ОСОБА_1 , за якою останній зобов`язувався передати ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, судом до уваги не приймається, так як в даному випадку обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження позивача про те, що існує реальна загроза втрати дарунку, який має для нього велику немайнову цінність, також не можуть бути прийняті до уваги суду, так як позивач не довів своїх вимог. На підтвердження своїх доводів позивач не надав належних та допустимих доказів, по суті обмежився власними поясненнями та позов ґрунтується лише на його припущеннях. Натомість відповідач заперечував твердження позивача про бажання знищити подарований будинок, оскільки подарована частина будинку є його власністю та місцем постійного проживання його родини. Спори сторін щодо порядку володіння та користування спільним майном, не є підставою для розірвання спірного договору дарування.

Суд не бере до уваги заяви-пояснення від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. та визнає їх недопустимими доказами у цивільні справі з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом.

За вимогами частин 1 та 2 статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронним доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Одним із засобів доказування наявності або відсутності тих чи інших обставин, на які ґрунтуються вимоги або заперечення в цивільному судочинстві є показання свідків (статті 76 ЦПК України).

Порядок допиту свідків визначено приписами статті 230 ЦПК України, зокрема, перед допитом свідка головуючий встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання і стосунки зі сторонами та іншими учасниками справи, роз`яснює його права і з`ясовує, чи не відмовляється свідок із встановлених законом підстав від давання показань. Відмова від давання показань приймається судом шляхом постановлення ухвали. Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий під розписку попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приводить його до присяги: "Я, (ім`я, по батькові, прізвище), присягаю говорити правду, нічого не приховуючи і не спотворюючи". Текст присяги підписується свідком. Підписаний свідком текст присяги та розписка приєднуються до справи.

Свідок, який не може прибути у судове засідання внаслідок хвороби, старості, інвалідності або з інших поважних причин, допитується судом у місці його проживання (перебування) (частина 14 статті 230 ЦПК України.

Статтею 233 ЦПК України визначені випадки, коли суд може оголосити показання свідків, а саме, у разі відкладення розгляду справи показання свідків, зібрані за судовими дорученнями в порядку забезпечення доказів під час допиту їх за місцем проживання, або показання, дані ними у судовому засіданні, в якому було ухвалено скасоване рішення, повинні бути оголошені і досліджені в судовому засіданні, в якому ухвалено рішення, якщо участь цих свідків у новому судовому засіданні є неможливою. Учасники справи мають право висловити своє ставлення до цих показань і дати щодо них свої пояснення.

З огляду на зазначене кожен факт та обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи, має бути підтверджено повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед судом, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 як третя особа надала суду свої пояснення у судовому засіданні, свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні допитано не було, оскільки представник позивача не наполягав на подальшому виклику та допиті цього свідка у судовому засіданні та подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі та за наявними у справі документами.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позивач не довів суду належними та допустими доказами обставини, на які він посилався, як на підстави позовних вимог про розірвання договору дарування.

Позовні вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень є похідними, а тому задоволенню не підлягають.

За таких підстав суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору дарування за недоведеністю та необґрунтованістю.

Питання про пропуск строку позовної давності судом не вирішується, оскільки підставою для відмови у позові є його недоведеність позивачем.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович, про розірвання договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Повне судове рішення складено 27 січня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_9 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Тарас Сергійович, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна