Справа № 2-869/11
Ухвала

Іменем України

18 квітня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка в режимі відеоконференції з представником скаржника ОСОБА_1 -адвокатом Морозовим В.Ю. скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення Калинівського районного відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення Калинівського районного відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Скарга, з урахуванням заяви про усунення недоліків, мотивована тим, що 02.10.2019 державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозовою Ю.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60190298) про примусове виконання виконавчого листа № 2-869/2011, виданого 24.05.2012 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 9584,02 доларів США, що еквівалентно 76468,02 грн, а також державне мито в сумі 758,37 та ІТЗ в сумі 120 грн. 21.09.2020 державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Морозовою Ю.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 60190298) по боржнику ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що державний виконавець Морозова Ю.А. порушила вимоги ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме не виключила відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, оскільки згідно ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Крім того, зазначила, що у зв`язку з ліквідацією ПАТ КБ «ПриватБанк» були втрачені виконавчі листи. Державний виконавець не пересвідчилась у тому, що строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплив та порушила вимоги ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому просить поновити строк для звернення зі скаргою, закінчити виконавче провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу та виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 -адвокат Морозов В.Ю. скаргу підтримав у повному обсязі, просив поновити строк для подання скарги визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та скаргу задовольнити.

Державний виконавець та стягувач в судове засіданні не з`явилися, про дату час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Проте, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 122, 123 ЦПК України).

Статтями 126, 127 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Аналіз наведених правових норм та практики Верховного Суду дає підстави для висновку, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.126 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-869/2011 скаржник ОСОБА_1 дізналася лише 10.11.2022 після того, як отримала відповідь відділу ДВС на адвокатський запит Морозова В.Ю. Отже, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня, тобто з 11.11.2022. Таким чином, останнім днем строку є 21.11.2022 (понеділок). Разом з тим, скарга на дії державного виконавця подана 15.11.2022 .

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини і вимоги закону, зберігаючи об`єктивність і неупередженість під час сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, суд вважає, що клопотання скаржника ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги підлягає задоволенню.

Щодо скарги на дії та рішення Калинівського районного відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) , суд зазначає наступне.

02.10.2019 державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозовою Ю.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60190298) про примусове виконання виконавчого листа № 2-869/2011, виданого 2405.2012 Калинівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра заборгованість за кредитним договором в сумі 9584,02 доларів США, що еквівалентно 76468,02 грн, а також державне мито в сумі 758,37 та ІТЗ в сумі 120 грн.

21.09.2020 державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Морозовою Ю.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 60190298) по боржнику ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Скаржник вважає, що державний виконавець Морозова Ю.А. порушила вимоги ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме не виключила відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, оскільки згідно ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинного станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу-21.09.2020) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження).

За вимогами ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні підстави для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників про ОСОБА_1 . Відтак, скарга є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 21.09.2023.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.ч.1,3 ст. 451 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 120, 122, 123, 126, 127, 259, 353, 354, 447-449 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду із скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Калинівського районного відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)-відмовити.

Суд повідомляє, що повний текст судового рішення складено 24 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя