Справа № 626/111/23
Провадження № 2/626/115/2023
У Х В А Л А

про повернення заяви

07.02.2023 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» з третіми особами: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві позивач вказує на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Однак, подана заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, як споживачів.

Так, предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи вищенаведене на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норми ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються.

Аналогічний висновок зроблено у постанові ВС по справі № 638/6060/18 від 12.08.2020.

В позовній заяві позивач посилається на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі на ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», однак положення Закону України «Про захист прав споживачів» в даному випадку не розповсюджується, оскільки предметом спору є правомірність вчинення виконавчого напису.

Так, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язку найманого працівника.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору не є укладання будь-яких договорів щодо придбання, замовлення, використання або щодо наміру придбання чи замовлення продукції, у зв`язку з чим, у розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», у зазначених спірних правовідносинах, позивач по справі не є споживачем.

Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За пунктом 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія.

З системного аналізу положень вищезазначених законів вбачається, що Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір позивач просить на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат», а не Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2021 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності, розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред`явленні позову споживачем.

Однак, у спірних правовідносинах позивачем оскаржується виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

В зв`язку з вищевикладеним ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 18.01.2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для виправлення недоліків в кількості 10 (десяти) днів з дня отримання ухвали, а саме для сплатити судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп та надати документ, що підтверджує його сплату до суду.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача подано заяву про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк».

Предметом позовних вимог є визнання незаконними дій нотаріуса та банку, щодо вчинення виконавчого напису, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Водночас у позовній заяві позивачем не порушується питання щодо законності укладеного договору від 16.08.2018 року.

Таким чином спірні правовідносини у справі виникли з приводу оскарження дій банку та нотаріуса щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а не з питань захисту права споживачів у сфері споживчого кредитування. Тобто у зазначених правовідносинах позивач не є споживачем, а виступає, як боржник за виконавчим написом.

За таких обставин ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити судовий збір за подання до суду вищезазначеної позовної заяви.

Відповідно до зворотного повідомлення про отримання поштового відправлення копію ухвали про залишення заяви без руху отримано позивачем 24.01.2023 року. Станом на 07.02.2023 року ухвалу суду від 18.01.2023 року не виконано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

На підставі викладеного та у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки у встановлений строк, вважаю за необхідне повернути позовну заяву з всіма доданими додатками та роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» з третіми особами: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 надіслати ухвалу суду разом із заявою та всіма додатками.

Роз`яснити ОСОБА_1 що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в Харківський апеляційний суд.

Суддя