КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/134/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Печерського районного суду міста Києвавід 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Національного банку України про стягнення збитків,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду кожен окремо з позовами до Національного банку України про стягнення збитків.

Ухвалою Печерськогорайонного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 757/10025/21-ц за позовом ОСОБА_1 зі справою № 757/10162/21-ц за позовом ОСОБА_2 , справою № 757/10166/21-ц за позовом ОСОБА_3 та справою № 757/10411/21-ц за позовом ОСОБА_4 до Національного банку України про стягнення збитків, присвоївши об`єднаній справі № 757/10025/21-ц.

Залучено до участі у справі № 757/10025/21-ц в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Укрінком». У задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про його залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, відмовлено.

Під час підготовчого провадження у справі представник позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Костенко І.А. та представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Кілічава Т.М. подали до суду першої інстанції клопотання про призначення судової експертизи у справі № 757/10025/21-ц, в яких просили призначити економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, поставивши на їх розгляд та вирішення наступні питання: У якому розмірі документально підтверджується вартість корпоративних прав позивачів з урахуванням вартості чистих активів публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Укрінбанк») станом на 24 грудня 2015 року? У якому розмірі документально підтверджується вартість корпоративних прав акціонерів з урахуванням вартості чистих активів ПАТ «Укрінбанк» станом на 20 лютого 2018 року? Чи підтверджується документально розмір збитків, понесених акціонерами ПАТ «Укрінбанк» внаслідок віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації станом на 20 лютого 2018 року з урахуванням вартості чистих активів станом на 24 грудня 2015 року?

В обґрунтування клопотань зазначили, що для визначення розміру майнової шкоди (збитків), яку було нанесено акціонерам ПАТ «Укрінбанк» (з липня 2016 року - ПАТ «Укрінком») шляхом позбавлення їх корпоративних прав протиправними діями Національного банку України віднесенням зазначеного банку до категорії неплатоспроможних, існує необхідність у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києвавід 14 грудня 2021 року клопотання позивачів про призначення судової економічної експертизи у справі № 757/10025/21-ц задоволено.

Призначено судову економічну експертизу у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Національного банку України про стягнення збитків, на вирішення якої поставлено наступні питання:

У якому розмірі документально підтверджується вартість корпоративних прав позивачів з урахуванням вартості чистих активів ПАТ «Укрінбанк» станом на 24 грудня 2015 року? У якому розмірі документально підтверджується вартість корпоративних прав акціонерів з урахуванням вартості чистих активів ПАТ «Укрінбанк» станом на 20 лютого 2018 року? Чи підтверджується документально розмір збитків, понесених акціонерами ПАТ «Укрінбанк» внаслідок віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації станом на 20 лютого 2018 року з урахуванням вартості чистих активів станом на 24 грудня 2015 року?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з їх попередженням про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України та наданням для проведення експертизи матеріалів цивільної справи № 757/10025/21-ц.

Витрати по проведенню експертизи покладено на позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для вирішення спору і встановлення обставин, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимог і заперечень, необхідні спеціальні знання у економічній галузі, тому у справі слід призначити судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач в особі представника - ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала суперечить вимогам статті 76 ЦПК України та статті 79-1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки станом на день постановлення оскаржуваної ухвали встановлений особливий порядок визначення розміру шкоди, а саме виключно звітом міжнародно визнаною аудиторською фірмою про стан фінансово-господарської діяльності банку. Крім того, для з'ясування обставин, що мають значення для справи, не потрібні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право з огляду на те, що позивачі не втратили право власності на акції та майно банку, вільно користуються своїми корпоративними правами, не обмежені в управлінні товариством та розпоряджаються майном юридичної особи на власний розсуд, тому відсутня будь-яка шкода.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Богушко О.В. просить у задоволенні апеляційної скарги Національного банку України відмовити, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушення процесуальних норм, які б призвели до неправильного вирішення питання щодо призначення судової експертизи.

Свої заперечення обґрунтував тим, що положення статті 79-1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону України від 13 травня 2020 року № 590-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» стосується виключно неплатоспроможних банків, а отже не розповсюджується на ПАТ «Укрінком», оскільки постанова правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінком» до категорії неплатоспроможних» визнана протиправною та скасована у судовому порядку.

Відзиви інших учасників справи на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду кожен окремо з позовами до Національного банку України про стягнення збитків, мотивуючи його тим, що внаслідок винесення відповідачем протиправного та незаконного рішення шляхом ініціювання процедури (механізму) виведення ПАТ «Укрінбанк» з ринку їм завдано значної матеріальної шкоди, яка полягає у незаконному позбавленні права власності на належне їм на праві власності майно (корпоративні права, посвідчені акціями банку).

Під час підготовчого провадження у справі представники позивачів подали до суду клопотання про призначення судової експертизи у справі № 757/10025/21-ц, просили призначити економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, поставивши на їх розгляд та вирішення наступні питання:У якому розмірі документально підтверджується вартість корпоративних прав позивачів з урахуванням вартості чистих активів публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Укрінбанк») станом на 24 грудня 2015 року? У якому розмірі документально підтверджується вартість корпоративних прав акціонерів з урахуванням вартості чистих активів ПАТ «Укрінбанк» станом на 20 лютого 2018 року? Чи підтверджується документально розмір збитків, понесених акціонерами ПАТ «Укрінбанк» внаслідок віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації станом на 20 лютого 2018 року з урахуванням вартості чистих активів станом на 24 грудня 2015 року?

Відповідач подав до суду заперечення на клопотання про призначення судової експертизи та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що на теперішній час позивачі є акціонерами банку зі зміненим найменуванням та реалізують правомочності володіння і розпорядження своїми корпоративними правами, а отже в даному випадку відсутня шкода і для встановлення обставин справи достатньо знань у сфері права.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення даної справи, необхідні спеціальні знання у галузі економіки, оскільки без них неможливо дати відповіді на питання, які входять до предмету доказування, а тому у справі слід призначити судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша стаття 7-1 Закону України «Про судову експертизу»).

За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За правилами частини першої, четвертої та п`ятої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до пункту 1.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень основними видами (підвидами) експертизи є економічна, до якої входять експертиза бухгалтерського та податкового обліку, фінансово-господарської діяльності, фінансово-кредитних операцій.

У розділі ІІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень визначені основні завдання, орієнтовний перелік вирішуваних питань та порядок проведення економічної експертизи.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що вона відповідає вищевказаним вимогам законодавства та обставинам справи, оскільки представниками позивачів наведено достатні підстави та обґрунтовані мотиви для висновку про необхідність призначення у справі № 757/10025/21-ц судової економічної експертизи з метою визначення розміру майнової шкоди (збитків), нанесеної позивачам як акціонерам ПАТ «Укрінбанк» (з липня 2016 року - ПАТ «Укрінком») діями Національного банку України, які вони вважать неправомірним, а саме віднесенням зазначеного банку до категорії неплатоспроможних.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі, як на підставу для задоволення позову, вказували, що їм, як акціонерам (власникам істотної участі) банку, незаконним рішенням відповідача від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінком» до категорії неплатоспроможних» було завдано майнову шкоду, яка полягає у неможливості вільно розпоряджатися власним майном (корпоративними правами, посвідченими акціями) у статутному капіталі ліквідованої банківської установи.

Так, корпоративні права позивачів, посвідчені акціями ПАТ «Укрінбанк», є майном як у розумінні українського законодавства, так і статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини і основоположних свобод (ухвала щодо прийнятності заяв № 8588/79 та № 8589/79 Lars Bramelid and Anne-Marie Malmstrom v. Sweden від 12 жовтня 1982 року; «Совтрансавто-Холдинґ» проти України» (Sovtransavto Holding v. Ukraine), заява №48553/99, рішення від 25 липня 2002 року), право власності на яке захищатиметься відповідно до законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом приписів глави 82 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним, є зокрема, зменшення майна потерпілого.

Водночас, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з порушенням його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

З урахуванням наведеного, позивачі повинні довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представників позивачів про призначення судової економічної експертизи, оскільки без залучення спеціальних знань у економічній галузі неможливо буде встановити обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема, фактів розміру документально підтвердженої вартості корпоративних прав позивачів з урахуванням вартості чистих активів ПАТ «Укрінбанк» (ПАТ «Укрінком») станом на 24 грудня 2015 року і станом на 20 лютого 2018 року, а також розміру збитків, понесених акціонерами ПАТ «Укрінбанк» внаслідок віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації станом на 20 лютого 2018 року з урахуванням вартості чистих активів станом на 24 грудня 2015 року, що входить в предмет доказування у даній справі, а в матеріалах справи був відсутній висновок експерта з приводу вказаних обставин.

Посилання апеляційної скарги відповідача на те, що суд першої інстанції, призначаючи у справі судову експертизу, порушив вимоги статті 79-1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону України від 13 травня 2020 року № 590-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності», колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки застосування норм права і оцінка здобутих у процесі розгляду справи доказів на предмет їх належності та допустимості є саме прерогативою суду і відбувається під час розгляду справи по суті, а не на стадії підготовчого провадження.

За змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті спору, а не для відмови у реалізації учасником справи його процесуальних прав, в тому числі на проведення судової експертизи.

Досліджуючи сукупність передбачених частиною першою статті 103 ЦПК України підстав, за яких суд призначає експертизу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини даного спору, з урахуванням змісту постановлених перед експертом питань, доводів позовної заяви і відзиву на неї та принципу змагальності і рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, вимагають залучення фахівця, який має спеціальні знання у певній галузі, а висновок експертизи не буде мати для суду наперед встановленого значення, оскільки оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі (стаття 110 ЦПК України).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо призначення у даній справі судової експертизипостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за розгляд справи в апеляційному суді відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києвавід 14 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко