Дата документу 24.07.2023Справа № 554/4303/23
Провадження № 2/554/6682/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Сініцина Е.М.,

за участю секретаря судового засідання - Леуської Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Полтавській області, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Полтавській області, про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.10.2022 року ОСОБА_1 придбав на електронних торгах лот №517444, а саме: двокімнатну квартиру, загальної площею 50.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом проведення електронного аукціону (торгів) від 10.10.2022 № 579089.

Реалізація вищезазначеного майна проводилась Державним підприємством «СЕТАМ» у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 № 2831/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 за № 1301/29431.

Вказаний лот реалізувався у межах примусового виконання виконавчого провадження за № АСВП 37500879 відкрите на підставі виконавчого листа № 1/622/20/2012 від 05.04.2013 року виданого Октябрським районним судом м. Полтави стосовно конфіскації у ОСОБА_2 частини майна, що є власністю засудженого.

10.10.2022 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Худолєєм А.С. на підставі протоколу проведення електронного аукціону (торгів) № 579089 (лот № 517444), було складено Акт про проведені електронні торги від 17.03.2023 року.

Відповідно до вказаного акту, переможцем електронних торгів визначено позивача - ОСОБА_1 , яким сплачено за придбане майно у повному обсязі суму 95 969,00 грн.

08.05.2023 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько С.С. позивачу видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) серії та номер 287 а також витяг з державного реєстру речових прав № 331810483 від 10.05.2023 року.

Однак, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №332279251 від 15.05.2023 року на вказаний об`єкт нерухомості існує обтяження - арешт нерухомого майна, обтяжувач - Управління служби безпеки України у Полтавській області, додаткові відомості про обтяження: накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного, з метою забезпечення можливого цивільного позову у кримінальній справі та конфіскації майна підозрюваного.

Позивач звертався до УСБУ в Полтавській області із заявою про скасування арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про накладення арешту на майно підозрюваного, серія та номер: без номеру, від 13.09.2010, У правління служби безпеки України в Полтавській області (слідчий відділ).

Листом № 66/6/8-н-208/12 від 27.03.2023 Управління СБУ в Полтавській області повідомило, що на даний час кримінальна справа, в рамках якої слідчими слідчого відділу Управління накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_2 , не перебуває у провадженні слідчих слідчого відділу Управління, тому, відповідно, слідчі не мають правових підстав для задоволення клопотання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_2 та вилучення запису про обтяження, оскільки вказане питання не відноситься до компетенції слідчих органів державної безпеки.

Ураховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, відповідно - просить суд зняти арешт з квартири, загальною площею 50.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно підозрюваного від 13.09.2010 року Управлінням служби безпеки України у Полтавській області (слідчий відділ), номер запису про обтяження № 50186489 від 14.09.2010 року; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 10245617 від 14.09.2010 року, реєстратор: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2023 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Христич О.С. у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував про позову зазначивши, що на момент накладення арешту 13.09.2010 на майно обвинуваченого ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (житлове приміщення (квартира), загальною площею 50,1 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , УСБУ діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України і законодавством України, керуючись правилами Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), а тому не було жодних порушень порядку накладення арешту, в зв`язку з чим, усі обов`язки щодо зняття обтяження - арешт на вказаний об`єкт нерухомості, накладений постановою про накладення арешту на майно підозрюваного, серія та номер: без номеру, видане 13.09.2010 Управлінням Служби безпеки України в Полтавській області (слідчий відділ), лежать на продавцях, які мають право примусового продажу такого майна - підрозділі державної виконавчої служби та організаторі електронних торгів. Така ж сама позиція викладена в відзиві на позовну заяву. Просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази у справі окремо та в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи із цього та відповідно до статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 48, 56, 57, Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до п. 8 Розділу Х вказаного Порядку, акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 придбав на електронних торгах лот №517444, а саме: двокімнатну квартиру, загальної площею 50.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом проведення електронного аукціону (торгів) від 10.10.2022 № 579089 та Актом про проведені електронні торги від 17.03.2023 року, за що сплатив 95 969,00 гривень.

Вказаний лот реалізувався у межах примусового виконання виконавчого провадження ВП №37500879 відкрите на підставі виконавчого листа № 1/622/20/2012 від 05.04.2013 року виданого Октябрським районним судом м. Полтави стосовно конфіскації у ОСОБА_2 частини майна, що є власністю засудженого.

Свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) № 287 від 08.05.2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрував право власності на квартиру, загальною площею 50.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332279251 від 15.05.2023 року на вказаний об`єкт нерухомості існує обтяження - арешт нерухомого майна, обтяжувач - Управління служби безпеки України у Полтавській області, додаткові відомості про обтяження: накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного, з метою забезпечення можливого цивільного позову у кримінальній справі та конфіскації майна підозрюваного.

Вказане обтяження накладено постановою слідчого УСБУ в Полтавській області в рамках кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 , якому під час проведення досудового слідства належала зазначена квартира, з метою забезпечення можливого цивільного позову, в порядку статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на спірне майно.

Такий зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Цей захід мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

3 огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна поширюються норми КПК України 1960 року.

Проте, положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

Всупереч зазначеного, питання про скасування накладеного арешту на нерухоме майно підозрюваного, з метою забезпечення можливого цивільного позову у кримінальній справі та конфіскації майна підозрюваного вирішено не було.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 12.06.2013 року №б-32цс13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненими цими діями наслідками. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.

Об`єднана Палата Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі № 643/3614/17 дійшла висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Натомість вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства не передбачено.

Крім того, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 роз`яснено, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року по справі № 707/1187/20 (провадження № 61-10649св21).

Враховуючи, що позивач - ОСОБА_1 не був учасником кримінального провадження розпочатого та завершеного за КПК України 1960 року, суд вважає, що його право власності підлягає захисту і він правильно звернувся до суду в порядку цивільного судочинства.

Також суд зазначає, що позиція представника відповідача про правомірність дій УСБУ на момент накладення арешту 13.09.2010 на майно обвинуваченого ОСОБА_2 не оспорювалась позивачем і не є предметом позову. Позов поданий для захисту права власності не пов`язаним з позбавленням права володіння, особою, яка набула це право на законних підставах і не була учасником кримінального провадження.

Суд вважає, що посилання відповідача на те, що усі обов`язки щодо зняття обтяження -

арешту на вказаний об`єкт нерухомості лежать на продавцях, які мають право примусового продажу такого майна - підрозділі державної виконавчої служби та організаторах електронних торгів, є помилковою.

Так, Шевченківським відділом ДВС в м. Полтаві здійснені процесуальні дії для реалізації майна засудженого, а після продажу квартири винесені Постанови про зняття арешту з майнам боржника відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Організаторами електронних торгів були проведені торги, що підтверджується Протоколом проведення електронного аукціону (торгів) від 10.10.2022 № 579089 та Актом про проведені електронні торги від 17.03.2023 року, Свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) № 287 від 08.05.2023 року.

Зазначене свідчить, що до виниклих правовідносин не застосовуються положення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки обтяження накладеного саме відповідачем в рамках КПК України 1960 року.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Полтавській області, про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню, тому необхідно зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , накладений постановою Управління Служби Безпеки України в Полтавській області 13.09.2010 року та припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Такий висновок відповідатиме завданню цивільного судочинства, положенням статті 391 ЦК України, і право ОСОБА_1 захищено судом від перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст.ст.316,317,319,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Полтавській області, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , накладений постановою Управління Служби Безпеки України в Полтавській області 13.09.2010 року, номер запису обтяження 50186489 від 14.09.2010, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10245617 від 14.09.2010 року, реєстратор Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України.

Припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, накладене на підставі постанови про накладення арешту на майно підозрюваного, серія та номер: без номеру, 13.09.2010 року Управлінням Служби Безпеки України в Полтавській області на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач - Управління служби безпеки України у Полтавській області, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 39, 1.

Суддя Е.М. Сініцин.