Справа №:753/4181/22
Провадження № 2/755/287/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , заборгованість за житлово-комунальні послуги у сукупному розмірі 22 675,68 грн., судовий збір 2 481 грн. та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира під`єднана до внутрішньобудинкової систем телопостачання. Оскільки від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку відповідач не відмовлявся (не відключався), але своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2021 становить 10 114,80 грн та складається із заборгованості за послуги центалізованого постачання гярячої води.

Крім того, позивач посилався на те, що на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 562,88 грн.

Зазначає, що всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 114,80 грн., за спожиті послуги з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 - 12 562,88 грн., що разом складає 22 675,68 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2022 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 26.10.2022, що підтверджується повідомленням по вручення поштового відправлення.

Позивач копію ухвали отримав 21.07.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

02.11.2022 до суду з КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшли відомості витребувані відповідно до ухвали від 18.11.2022.

03 та 04.11.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що заборгованість нарахована за період з 01.05.2018, яка на момент подачі позовної заяви складає 10 114.80 грн., вважає що надано детальний розрахунок за спожиті послугй з централізованого постачання горячої води у розмірі 10 114.80 грн., та він як відповідач частково визнає наявність боргу за зазначені у розрахунку періоди. Проти заявленої позовної заяви стосовно стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання горячої води у розмірі 12 560,88 грн. заперечує в повному обсязі, вважає її не обгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню оскільки позивачем не надано жодного доказу, за що саме споживачу були надані послуги з централізованого водопостачання горячої води до 01.05.2018, скільки споживач за цей час використав, скільки та коли було нараховано та сплачено. Стосовно доказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання горячої води у розмірі 12 560,88 грн. згідно Додатку №2 до Договору про відступленя права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 зазначає, що повністю заперечує заборгованість перед ПАТ «Київенерго», ні якої заборгованості в нього перед даною компанією не має, звертає увагу на додаток №2 в якому зазначено: що заборгованість за послугу з ПГВ, в т.ч. частина заборгованості яка є предметом судового розгляду або підтверджена як така, що підлягає стягненню на підставі судового рішення (з ПДВ) сумма 12 560,88 грн. Тобто позивач зазначає що данна заборгованість є беззаперечною, але на підтвердження цього не надає жодного доказу, навіть судового рішення як він зазначає, а також не надає докази взагалі стосовно правомірного нарахування даної заборгованості. На момент користування послугами ним перед ПАТ Київенерго, у даної компанії до нього як до споживача не було ні яких претензій, та судових позовів. У зв`язку з тим, що з 01.05.2018 року пройшло вже багато часу, та в нього не було заборгованості перед ПАТ «Київенерго» то і підтверджуючі документи стосовно погашення заборгованості в нього не збереглися.

Щодо наданого ПАТ «Київенерго» розрахунку заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12560,88 грн. зауважує, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Даний розрахунок взагалі не містить вичерпної інформації стосовно нарахування даної заборгованості. Тому разом з позовною заявою повинна надаватись виписка по рахунку. Виписка по рахунку повинна містити інформацію про рух коштів відповідача - всі проведені операції. Виписка є первинним бухгалтерським документом. З матеріалів справи не вбачається, а позивачем не доведено наявність заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 560,88 грн. та, відповідно, не виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню в цій частині в повному обсязі.

Заяву, щодо застосування строків позовної давності відповідач обгрунтовує тим, що до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги застосовується загальний строк позовної давності в 3 роки. Між позивачем та ПАТ «КИІВЕНЕРГО» договір про відступлення права вимоги №602-18 було укладено 11.10.2018, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно з ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги. Виходячи з вищевикладеного строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закінчується 11.10.2021, а даний позов до суду було подано лише 28.04.2022, тобто після спливу вже майже 4 років з моменту укладення даного договору. В своєму позові ПАТ «Київтеплоенерго» не просить поновити строк позовної давності, також позивачем не була подана заява про поновлення пропущеного строку та не надано ні яких доказів поважності пропуску строку позовної давності. Тим самим відповідач вважає що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки. Відповідач просить застосувати строки позовної давності до вимог стосовно стягнення з заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року та з 01.05.2018 у зв`язку з тим що позов до суду було подано 28.04.2022 то й задоволенню підлягають позовні вимоги за останні три роки, а саме з 28.04.2019.

08.11.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідно до Додатку № 1/2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги у розмірі 12 560,88 грн. за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, звертає увагу суду, що Договір (цесії) №602-18 від 11.10.2018 було укладено на виконання Мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 у справі №910/7807/18, за якою КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» перед «НАК «Нафтогаз Україна» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу). Отже, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до відповідача, щодо виконання останнім грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також, будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством Додаткових грошових зобов`язань, 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги у розмірі 12 560,88 грн. та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Розрахунок заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Гкал, м. куб. води, є належним та допустимим та відповідає нормам ст. 76-81, 95 ЦПК України та встановлює споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі. Зазначає, що відповідач кожного місяця отримував платіжні документі в яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості, тощо. Натомість з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/чи перерахунку в спірний період до позивача не звертався. Тому, слід вважати, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, а тому, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. Також, зазначає, що відповідач, жодних заперечень чи/або відзив на позовну заяву щодо неотримання/ ненадання/не користування послугами за адресою: АДРЕСА_1 до Дніпровського районного суду м. Києва не надсилав. Таким чином, відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. З відповідними правомірними доказами (документами) щодо неотримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою відповідач до позивача також не звертався/не надсилав.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи 6 серпня 2014 року у газеті Хрещатик № 111 (4511) опублікований договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню ПАТ «Київенерго» .

28.03.2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті Хрещатик (випуск № 34 (5085) на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води .

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація № 591 від 10.04.2018 Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

11.10.2018 між ПАТ Київенерго (кредитор) та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, за умовами якого новий кредитор набув право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 560, 88 грн. за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту укладання та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією Київенерго КП Київтеплоенерго визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ Київенерго. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП Київтеплоенерго видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

За твердженнями позивача, відповідач, будучи споживачем даних комунальних послуг, неналежним чином виконував обов`язки по їх оплаті, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиті до послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води у загальній сумі 22 675,68 грн.

Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 22.06.2009.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги, Законом України, Про теплопостачання, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01.05.2018.

До 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювало ПАТ «Київенерго».

Частиною 1 статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги , учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно із п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11.10.2018 укладеного з ПАТ «Київенерго» набув право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 560, 88 грн. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами сплату отриманих послуг або не доведе іншого розміру заборгованості.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01.11.2018 по 31.10.2021 сума боргу складає 10 114,80 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води.

Крім того, у відповідача наявна заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 12 560,88 грн.

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирних будинках, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку , споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менше як двох мешканців будинку.

Згідно з п.14 Постанови показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Пунктом 20 Постанови встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання абз. 2 п. 21 з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв.м опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено здійснення споживачем оплати за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Тобто вимоги позивача вбачають в собі не разову оплату боргу, а щомісячні сплати боргу за послуги за вказаний період.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня коли особа (Позивач) довідався про порушення свого права, з певного моменту (факту) (ст. 261 ЦК України).

В даному випадку, позивач довідувався про порушення свого права щомісячно - періодично, після кожної періодичної не сплати відповідачем боргу за надані послуги позивачем.

Тобто, перебіг загальної позовної давності починався з кожного місяця заборгованості.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положения» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 31.07.2020. Дію карантину, встановленого цією Постановою, неодноразово було продовжено і Постановою КМУ № від 27.06.2023 № 651 відмінено з 30.06.2023 дію карантину на всій території України.

Так як від 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, тому трирічний строк позовної давності не пропущений оскільки на час подання позовної заяви в травні 2022 року, такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

Отже, КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих від березня 2017 року до травня 2022 року включно.

В той же час, матеріали справи не містять жодного розрахунку заборгованості відпвідача яка утворилася до 01.05.2018 з щомісячними нарахування за весь період боргу, що переданий за договором Договором №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Позивачем лише долучено Додаток №2 до вказаного договору де зазначена загальна сума за послуу з ПГВ з урахуванням частини заборгованості яка є предметом судового розгляду або підтверджена як така, що підлягає стягненню на підставі судового рішення (з ПДВ).

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити вірність нарахування заборгованості відповідачу нараховану до 01.05.2018, в тому чсилі і пересвідчитись чи не сплинули строки позовної давності за такими вимогами до встановлення на всій території України постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 №211, каратнтину. Обчислення строків позовної давності для позивача не залежить від часу укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018, оскільки відповідно до ч.1 ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустими доказами розмір заборгованості відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 562,88 грн., у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог слід відмовити.

У задоволенні вимог про стягнення із відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження вказаної суми, а наявна у справі копія квитанції від 28.12.2021 переконливо не свідчить про те, що позивачем були понесені ці витрати саме у зв`язку із отриманням відповідного витягу саме відносно відповідача у даній справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (44,60 %) з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає стягненню 1 106,53 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Керуючись Законом України Про житлово-комунальні послуги , Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, ст. ст. 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 162, 179 ЖК УРСР України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (код в , 01001, площа І. Франка, буд. 5, м. Київ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 10 114,80 грн. та судовий збір в розмірі 1 106,53 грн, а всього - 11 221,33 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: