Справа № 713/1113/23
Провадження №2/713/185/23
РІШЕННЯ

іменем України

26.04.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., за участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Вижниця цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Вижницької міської ради, Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача Вижницької міської ради, Чернівецької області.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок літ. «А» 1986 року побудови з господарськими будівлями та спорудами літньою кухнею літ. «Б», сараєм літ. «В», сараєм літ «Г», підвалом літ. «Пд», вигрібною ямою літ. «Н1», що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 232556,00 грн.

21.10.2004 року її мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 склала заповіт, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповідала ОСОБА_1 . Вона, як спадкоємець за заповітом, вчасно прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на час відкриття спадщини. Крім неї, спадкоємцем за заповітом, спадкоємцем за законом першої черги був її брат, а син померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

24.11.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Оградюк Г.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_2 , де того ж дня було заведено спадкову справу №44/2017.

Не дивлячись на те, що вона своєчасно прийняла спадщину, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №34/02-31 від 13.03.2023 року, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що не були надані документи, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на зазначене вище нерухоме майно.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце підготовчого засідання. Одночасно з позовом позивачка просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В підготовче засідання представник відповідача Вижницької міської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від Вижницької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 02.01.2015 року, виданого виконавчим комітетом Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.08.1974 року Кустанайським міським бюро ЗАГСу; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0, виданого 28.11.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок літ. «А» 1986 року побудови з господарськими будівлями та спорудами літньою кухнею літ. «Б», сараєм літ. «В», сараєм літ «Г», підвалом літ. «Пд», вигрібною ямою літ. «Н1», що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною вартістю 232556,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами садибного типу, виготовленого КП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» станом на 06.04.2022 року, копією довідки-характеристики №5/102, виданої 06.04.2022 року КП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» та довідкою старостату с. Мілієве Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №4-373 від 14.03.2023 року.

З довідки №5/102, виданої 06.04.2022 року КП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться по АДРЕСА_1 в книгах державної реєстрації не зареєстроване.

За життя, спадкодавцем ОСОБА_2 залишено заповіт, посвідчений 21.10.2004 року секретарем виконавчого комітету Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області Двірник Л.І., зареєстрований в реєстрі за №229, з даних якого вбачається, що ОСОБА_2 усе майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, і взагалі все те, що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 .

Згідно довідки старостату с. Мілієве Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №4-110 від 14.03.2023 року вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 24.12.2020 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №34/02-31 від 13.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця, на спадкове майно.

При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за заповітом.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1, 2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки звернулась із заявою до приватного нотаріуса Оградюк Г.Я. про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №44/2017 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок під літ. «А» 1986 року побудови, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 200, 206, 247, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок під літ. «А» 1986 року побудови, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , та належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Вижницька міська рада, Чернівецької області, (ідентифікаційний код юридичної особи: 04062096), місцезнаходження юридичної особи: 59200, м.Вижниця вул.Українська, 34, Чернівецької області.

Суддя Іван КИБИЧ