Справа № 487/4187/22
Провадження № 2/487/937/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.04.2023 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 26.09.2022 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивачки ОСОБА_1 аванс у сумі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень на виготовлення дерев`яних сходів за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що на той час була потреба в терміновій заміні сходів у зв`язку з їх аварійним станом, а ними щоденно користується пристаріла мати ОСОБА_1 , оскільки інших майстрів по виготовленню не знайшла, ОСОБА_1 погодилась на передачу 17500 гривень ОСОБА_2 як авансу в розмірі 70 відсотків від загальної вартості виробу, за умови виконання замовлення протягом місяця, тобто до 26.10.2022 року. На підтвердження передачі грошей ОСОБА_2 власноруч написав їй розписку і отримав гроші. Однак відповідач свої зобов`язання у вказані в розписці строки не виконав, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вимогою щодо повернення грошових коштів.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що 26.09.2022 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивачки ОСОБА_1 аванс розмірі 70% вартості замовлення у сумі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень на виготовлення дерев`яних сходів за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язався виготовити замовлення протягом місяця від даної дати, тобто від 26.09.2022 року. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_2 було власноруч складено розписку.

Станом на 18.04.2022 року замовлення відповідачем виготовлено не було, аванс не повернуто, що свідчить про порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у тому числі, листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У встановлений договором строк до 26.10.2022, відповідач умов договору не виконав, коштів не повернув.

Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормами, що регулюють правовідносини договору побутового підряду.

Згідно ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Про укладення позивача з відповідачем такого договору свідчить розписка відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 873 ЦК України, робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Отже, судом встановлено факт оплати замовником за виконання роботи в майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 865 ЦК України, до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У відповідності до частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

У визначений договором строк та по день розгляду справи відповідач свої зобов`язання по договору підряду не виконав та кошти не повернув.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення авансу у розмірі 17500 гривень, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 280-282, 353-355 ЦПК України, п. 4 ч. 2 ст. 44, п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь заяви ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь заяви ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомо.

Суддя А.О. Темнікова