ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5892/23 Справа № 204/3602/23 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Максюти Ж.І.,

суддів: - Барильської А.П., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Резніка Олександра Геннадійовича на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 квітня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту на майно відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо: 33% статутного капіталу ТОВ «Іверсад», загальною вартістю 330 000 грн. власник ОСОБА_2 ; 17 % статутного капіталу ТОВ «Агро-Перспектива», загальною вартістю 2 040 грн. власник ОСОБА_2 ; 20 % статутного капіталу ФГ «Вікторія-Агро-ВК», загальною вартістю 2 000 грн. власник ОСОБА_2 ; 25 % статутного капіталу ТОВ «Фруктовий край», загальною вартістю 330 000 грн. власник ОСОБА_2 ; 100 % статутного капіталу ПП «Стальстройінвест», загальною вартістю 1 500 000 грн. власник ОСОБА_2 . В обґрунтування вимог зазначає, що предметом позову є стягнення з відповідачів боргу за розпискою у сумі 2 544 577 грн. Відповідачі з 17.07.2021 року своїх обов`язків, спрямованих на повернення йому боргу, не виконували. На його звернення фактично не реагують, що й змусило його звернутися до суду. Подружжя ОСОБА_5 за роки спільного життя придбали багато майна і на сьогоднішній день є платоспроможними людьми. На теперішній час у нього є об`єктивні підстави вважати, що у разі отримання інформації про подання ним позову, відповідачі з метою збереження свого майна просто його сховають, перепродують чи віддарують іншим особам, що ускладнить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації права власності на 33% статутного капіталу ТОВ «Іверсад», загальною вартістю 330 000 грн., власником яких є ОСОБА_2 .

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Резнік Олександр Геннадійович подав апеляційну скаргу, в якій просить суд, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року скасувати частково та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

1) В своїй заяві «Про забезпечення позову» позивач прохав суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У заяві про забезпечення позову зазначено, що вартість майна, на яке судом повинно бути накладено арешт складає 2.164.040 (два мільйона сто шістдесят чотири тисячи сорок) грн., що не перевищує заявлені позивачем позовні вимоги майнового характеру - 2.544.577 грн.

2) Крім того, у заяві про забезпечення позову від 17.04.2023 року позивач навів суду обгрунтовані докази збуту відповідачами свого майна до та під час підготовки позовної заяви, під час знаходже позовних заяв вже на розгляді в суді.

3) В ухвалі суду жодного вмотивування про те, чому суд визначає суму боргу у розмірі лише 270.000 грн., а не 2.544.577 грн. ( борг за позовом), не має.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, які з`явилися, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У частині 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вмогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обгрунтовуючи необхідність часткового застосування забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації права власності на 33% статутного капіталу ТОВ «Іверсад», загальною вартістю 330 000 грн., власником яких є ОСОБА_2 , суд виходив з того, що згідно п. 20 Постанови пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідачів на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, суд першої інстанції вважає, що накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти у статуному капіталі підприємства, є не співмірним у даному випадку заходом забезпечення позову, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошення заборони розпоряджатися, а в разі потреби в обмеженні права користування майном, а тому суд вважає, що неможливо накласти арешт на частку у статутному капіталі підприємства, оскільки це може перешкоджати господарській дійльності підприємства.

Оскільки, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, та у зв`язку з цим наклав заборону на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації 33% статутного капіталу ТОВ «Іверсад», загальною вартістю 330 000 грн., що належить відповідачу ОСОБА_2 , оскільки саме такий вид забезпечення позову зможе забезпечити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Водночас, зміст позовної заяви свідчить про те, що спірні правовідносини пов`язані з невиконанням відповідачем договору позики, який був укладений між сторонами 16 липня 2021 року.

ТОВ «Іверсад» не є учасником цієї справи й жодних вимог до вказаної юридичної особи у межах даного спору не заявлено.

Та обставина, що ОСОБА_2 є власником 33% статутного капіталу ТОВ «Іверсад», загальною вартістю 330 000 грн., не свідчить про наявність підстав забезпечувати позов шляхом накладення заборони на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації права власності на 33% статутного капіталу ТОВ «Іверсад», загальною вартістю 330 000 грн., власником яких він є.

За загальним правилом установленим у ч. 3 ст. 96 ЦК України юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника). Аналогічне положення міститься й у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що товариство не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.

Господарське товариство є власником майна, зокрема переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (пункт 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України).

Як регламентовано ч. 2 ст. 48 ЦК України сторонами (позивачем, відповідачем) можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Враховуючи негативні наслідки, які можуть настати внаслідок накладення заборони на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації 33% статутного капіталу стосовно вказаного товариства та з метою запобігання порушенню прав засновників й учасників цієї юридичної особи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги й скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Резніка Олександра Геннадійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильска

С.А. Зайцева