КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/1320/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Виниченко Л.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровська районна державна адміністрації в місті Києві, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», про зміну договору найму житлового приміщення, -

встановив:

У січні 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про зміну договору найму житлового приміщення.

Позовні вимоги мотивує тим, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані дві особи: позивач та відповідачка (сестра позивача). Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат площами 15,1 м2, 10,0 м2 та 17,0 м2; житлова площа квартири - 42,1 м2, загальна площа - 65,4 м2.

Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва № 879 від 12 грудня 1988 року вищевказана квартира надана матері позивача - ОСОБА_3 на сім`ю з шести осіб, а саме: на неї; на позивача, як сина; відповідачку, як дочку; сина ОСОБА_4 ; дочку ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_6 .

Вказує, що сестра ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2000 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 , змінено договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 ; виділено в користування ОСОБА_6 з неповнолітньою дочкою ізольовану кімнату жилою площею 15,1 м2; виділено в користування ОСОБА_3 , позивачу, ОСОБА_4 та відповідачці у вказаній квартирі ізольовані кімнати площами 10,0 м2 і 17,0 м2; місця загального користування квартири залишено в загальному користуванні.

Після приватизації виділеної у користування кімнати площею 15,1 м2 ОСОБА_6 25 вересня 2001 року уклала договір купівлі-продажу частини квартири з ОСОБА_7 .

Мати сторін у справі - ОСОБА_3 була власником особового рахунку на кімнати площами 10,0 м2 та 17,0 м2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому позивачем 01 квітня 2004 року укладено договір купівлі-продажу 37/100 квартири АДРЕСА_2 , а саме кімнати площею 15,1 м2.

Зазначає, що після смерті матері у виділених кімнатах жилою площею 10,0 м2 та 17,0 м2 залишилось проживати три особи, а саме: позивач, відповідачка та їхній брат ОСОБА_4 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2004 року задоволено позов ОСОБА_2 до позивача та ОСОБА_4 . Змінено договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язано Управління житлового господарства Дніпровської районної адміністрації у м. Києві укласти з ОСОБА_2 окремий договір найму на ізольовану кімнату площею 10,0 м2 у вказаній квартирі.

Після відкриття особового рахунку відповідачці на кімнату площею 10,0 м2 на підставі рішення суду вони почали окремо сплачувати комунальні послуги, згідно встановленого судом порядку користування, а саме: позивач з братом ОСОБА_4 - за кімнату 17,0 м2, а відповідачка - за кімнату площею 10,0 м2. Позивачем також сплачуються комунальні послуги за належну йому кімнату площею 15,1 м2, щодо якої відкритий окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 та у якій ніхто не зареєстрований.

Вказує, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 змінився порядок сплати комунальних послуг за окремі кімнати квартири АДРЕСА_2 .

У період з листопада 2021 до грудня 2022 року він неодноразово звертався до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» із заявами про переведення на нього особового рахунку на житлову кімнату площею 17,0 м2, у якій він залишився зареєстрований одноособово та за яку сплачує комунальні послуги. Проте, йому було відмовлено з вимогою підтвердження згоди відповідачки, яка не має ніякого відношення до спірної кімнати, оскільки ОСОБА_2 проживає у виділеній їй рішенням суду окремій кімнаті площею 10,0 м2, за яку вона сплачує окремо комунальні послуги за одну особу.

Після набрання чинності обох судових рішень у сторін склався відповідний порядок користування спірною квартирою, у зв`язку з яким позивач та відповідачка замикають на окремий замок кімнату у квартирі, якою вони користуються.

Стверджує, що ОСОБА_2 не користується кімнатою площею 17,0 м2 та належною йому на праві власності кімнатою 15,1 м2, які знаходяться виключно у користуванні позивача.

Вказує, що доказом того, що відповідачка втратила право користування кімнатою площею 17,0 м2, у якій залишився проживати лише позивач та особовий рахунок, який досі рахується за померлою ОСОБА_3 , є отримання відповідачкою ордера на окрему кімнату площею 10,0 м2.

В обґрунтування позову посилається на статті 63, 64, 104, 105 ЖК України.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- змінити договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 ;

- виділити ОСОБА_1 в користування в квартирі АДРЕСА_1 ізольовану кімнату площею 17,0 м2;

- кухню площею 7,2 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2, туалет площею 1,0 м2, коридор площею 1,1 м2 залишити в загальному користуванні;

- зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію в м. Києві укласти з ОСОБА_1 , окремий договір найму на ізольовану кімнату площею 17,0 м2 в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що кімната площею 15,1 м2 у спірній квартирі перейшла власність позивача на підставі договору купівлі-продажу і не може братися до уваги при вирішенні питання щодо заявлених позивачем вимог.

Вказує, що у позовній заяві у справі № 2-1206/1/2004 ОСОБА_2 просила суд також виділити в користування позивачу та ОСОБА_4 ізольовану кімнату площею 17,0 м2, відтак уважає, що відповідачка автоматично втратила будь-які права на кімнату площею 17,0 м2, яку просила виділити у користування позивача та ОСОБА_4 , перевищуючи свою частку розміром 9 м2 за рахунок часток позивача та його брата - 18,0 м2 на двох.

Вказує, що право користування відповідачкою кімнатою площею 17,0 м2 припинилося з моменту видачі останній ордеру №2884 від 20 жовтня 2004 року на зайняття жилого приміщення площею 10,0 м2.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що понесені позивачем одноособово витрати по сплаті комунальних послуг не є безумовною підставою для задоволення позову, оскільки він не позбавлений можливості ставити питання про відшкодування відповідачкою таких витрат щодо утримання спірного житла, є неправильним та не відповідає вимогам частини 2 статті 61 Житлового кодексу України.

Вказує, що із рішення суду першої інстанції убачається, що відповідачка, якій виділено кімнату площею 10,0 кв. м, повинна нести витрати, пов`язані з утриманням іншої кімнати площею 17,0 м2, яка їй не виділялася і якою вона не користується.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року не надано належної оцінки рішенням двох попередніх судів стосовно встановлення конкретного порядку користування квартирою та зміни договору найму жилого приміщення, тому порядок користування останньою кімнатою площею 17,0 м2 не визначений.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

15 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

Вказує, що апеляційна скарга не містить передбачених статтею 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення.

Вказує, що скаржником не спростовано тієї обставини, що кімната площею 17,0 м2 будь-кому у користування з мешканців квартири виділена не була.

Вказує, що позивачем не наведено обґрунтування, з яких підстав спірна кімната площею 17,0 м2 має належати саме йому.

Стверджує, що має право на цю кімнату, що залишилась після смерті матері, сестри та брата.

Посилається на передчасність звернення до суду з цим позовом, оскільки позивачем не надано доказів того, що останній звертався до відповідачки за дозволом на відкриття окремого рахунку.

Посилається на неналежний спосіб захисту.

Погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що позовні вимоги пред`явлені і до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, проте така визначена позивачем як третьою особою, що свідчить про неналежний суб`єктний склад учасників справи.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Гапека Т.В. доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Загорняк Н.Б. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що понесення позивачем одноособово витрат по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги не є безумовною підставою для задоволення позову, оскільки позивач не позбавлений можливості ставити питання про відшкодування відповідачкою таких витрат щодо утримання спірного житла.

Суд вказав, що за наявності факту реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 відповідачки та позивача, як двох наймачів кімнат площами 10,0 м2, 17 м2, на кожного із них припадає по 13,5 м2 житлової площі. З урахуванням тих обставин, що відповідачка користується кімнатою площею 10,0 м2, виділення у користування позивачу кімнати площею 17,0 м2 порушить право відповідачки на 3,5 м2 житлової площі, що є суттєвим порушенням житлових прав останньої.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вказує про таке.

З даних ордеру Б №85287 від 14 серпня 1981 року убачається, що на ім`я ОСОБА_3 виконавчим комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва було видано ордер на право заняття шести кімнат загальною житловою площею 84,56 м2 у квартирах АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 складом сім`ї вісім осіб, зокрема: ОСОБА_3 , чоловік ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_10 , дочка ОСОБА_5 (а.с. 59).

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів м. Києва від 12 грудня 1988 року №879 за результатом розгляду заяви про укладення окремого договору найму ОСОБА_3 складом сім`ї 10 осіб, проживаючої у двох трикімнатних квартирах АДРЕСА_5 , дозволено ЖЕК укласти окремий договір найму на трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 на ім`я ОСОБА_3 , склад сім`ї: вона, син ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 (а.с. 60).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 15 грудня 1998 року (а.с. 61).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 грудня 2000 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , 3-ті особи Дніпровська районна державна адміністрація м. Києва, державне Комунальне підприємство Дніпровського району м. Києва про зміну договору найму житлового приміщення задоволено. Змінено договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 . Виділено в користування ОСОБА_6 та її неповнолітній дочці ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в даній квартирі ізольовану кімнату жилою площею 15,1 м2. Виділено в користування ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в даній квартирі ізольовані кімнати 10,0 м2 і 17,0 м2. Кухню площею 7,2 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2, вбиральню площею 11,4 м2, вбудовану шафу площею 1,1 м2 залишено у загальному користуванні (а.с.62-70).

Згідно даних договору купівлі продажу АЕА №210320 від 25 вересня 2001 року ОСОБА_6 , ОСОБА_11 продали належну їм на праві власності, а ОСОБА_7 купив 37/100 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказана частина квартири складається з однієї кімнати, житловою площею 15,10- кв.м, загальною площею 25,16 кв.м (а.с. 71).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 08 січня 2002 року (а.с. 72).

01 квітня 2004 року ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_1 купив належну продавцю 37/100 частини квартири за АДРЕСА_1 , що підтверджується даними договору купівлі-продажу ВВВ №969819 (а.с. 73).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2004 року змінено договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано Управління житлового господарства Дніпровської районної державної адміністрації у м. Києві укласти з ОСОБА_2 окремий договір найму на ізольовану кімнату, площею 10,0 м2 в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 75-77).

20 жовтня 2004 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження Дніпровської районної адміністрації від 21 вересня 2004 року №1136 на ім`я ОСОБА_2 видано ордер серії Б №2884 на жиле приміщення, площею 10,0 м2, яке складається з 1 кімнати в комунальній квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 126).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_4 (а.с. 81).

Згідно статті 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина 1 статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Згідно статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України.

Згідно статті 104 ЖК України член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Правила, встановлені частиною першою цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей економіки України (частина 1 статті 114), крім випадків, коли наймач одержав приміщення не у зв`язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення, а також на приміщення в будинках колгоспів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не врахував, що на час розгляду справи квартира складається з ізольованих житлових приміщень, в яких проживає фактично дві сім`ї. При цьому, кімната 15,1 кв.м є власністю позивача ОСОБА_1 , ізольована кімната 10,0 кв.м судовим рішенням виділена в користування відповідачки із зміною договору найму житлового приміщення та на яку відповідачці видано ордер. Спірна кімната 17,0 кв.м фактично залишилась в одноосібному користуванні позивача ( після смерті ОСОБА_4 ).

Відтак квартира АДРЕСА_1 має статус комунальної і ізольовані житлові приміщення 10,0 кв.м та 17,0 кв.м, в яких проживає фактично дві сім`ї, віднесені до комунальної власності.

Висновок суду першої інстанції про те, що виділення у користування позивачу кімнати площею 17,0 м2 порушить право відповідачки на 3,5 м2 житлової площі, є помилковим, оскільки отримавши в користування кімнату 10,0 кв.м із зміною договору найму та видачею ордера, правовий зв`язок відповідачки з іншої кімнатою є втраченим.

Підстав для задоволення позовних вимог в частині зміни договору найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 колегія суддів не убачає, оскільки такий вже змінено попередніми судовими рішеннями.

Проте, ураховуючи, що відповідачка заперечує право користування ОСОБА_1 ізольованою кімнатою площею 17,0 м2, апеляційний суд уважає, що такі вимоги підлягають задоволенню.

Вимоги в частині зобов`язання Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві укласти з ОСОБА_1 , окремий договір найму на ізольовану кімнату площею 17,0 м2 в квартирі АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають, оскільки у цій справі Дніпровська районна державна адміністрація в м. Києві залучена як третя особа (а не відповідач), проте суд не вправі зобов`язувати третю особу до вчинення певних дій.

Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в користування ізольовану кімнату площею 17,0 м2 в квартирі АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова