Справа № 591/6932/22
Провадження № 2/591/2591/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

представника позивача Пилипенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу № 591/6932/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що він надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачували за спожиті послуги з централізованого опалення, у зв`язку з чим за період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2022 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43601 грн 59 коп., зі сплати внесків за обслуговування та заміну вузлів обліку теплової енергії в сумі 118 грн 00 коп., плати за абонентське обслуговування в сумі 500 грн 68 коп., плати за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 41 грн 43 коп., а також 3 % річних в сумі 488 грн 61 коп. та інфляційне збільшення боргу в сумі 1687 грн 57 коп., тому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму заборгованості.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 01 лютого 2023 року.

01 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 03 березня 2023 року у зв`язку неявкою в судове засідання відповідачів.

03 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 29 березня 2023 року за клопотанням відповідачки.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Кривенко Н.А. у задоволенні позову просить відмовити. При цьому, зазначає, що відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/121899 власником особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , тому позивач зобов`язаний був подати позов до ОСОБА_3 або ж обґрунтувати неможливість подання такого позову до вказаної особи з наданням відповідних доказів. Натомість, позов пред`явлено до ОСОБА_2 , яка у цій довідці вказана як особа, що зареєстрована за вказаною адресою, але не є власником майна та особового рахунку та не проживає за вказаною адресою. Також позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 є власником (співвласником), наймачем або членом сім`ї наймача квартири за вказаною адресою, не зазначено до якого житлового фонду (комунального, державного, приватного тощо) належить житлове приміщення за вказаною адресою, у зв`язку з чим підлягають застосуванню норми або цивільного законодавства або норми Житлового кодексу України.

Відповідач визнає, що вона дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але з 2017 року фактично проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Вважає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, що вона є споживачем послуг в контексті вказаної норми закону та не надано доказів, що вона є власником, співвласником, наймачем чи користувачем вказаного майна, або членом його сім`ї та отримує вказану послугу для власних потреб. Крім того, з 10 березня 2022 року вона перебуває за межами країни внаслідок агресії Російської Федерації проти України.

Зазначає, що нарахування позивачем заборгованості суми основного боргу за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води здійснено з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2022 року, а період нарахувань інфляційного збільшення боргу та 3 % відсотків річних з 21 лютого 2020 року по 23 лютого 2023 року, тому наявні підстави для застосування строку позовної давності до вказаних вимог відносно відповідача ОСОБА_2 . Також відповідно до постанови КМУ від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги (а.с. 76-78).

29 березня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 25 квітня 2023 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про витребування доказів.

У відповіді на відзив позивач зауважив, що з аналізу оплат згідно оборотної відомості по особовому рахунку відповідача вбачається, що в деяких місяцях споживачем робилися платежі, які або перевищували щомісячне нарахування послуг, або здійснювались в період міжсезонної відсутності послуг. Такі дії відповідача зумовили переривання строку позовної давності. Вважає посилання на Постанову № 206 необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам даної справи. Згідно розрахунку трьох відсотків річних та інфляційного збільшення боргу, який було додано до позовної заяви при подачі позовної заяви, нарахування зазначених сум з здійснено до 23 лютого 2022 року, тобто до введення режиму воєнного стану. Також зазначає, що відповідачкою не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 є власником квартири за адресою надання послуги. Крім того, перебування відповідача за кордоном не звільняє її від відповідальності щодо сплати за житлово-комунальні послуги. До того ж, вимога щодо стягнення заборгованості виникла значно раніше ніж відповідачка покинула країну. Також відтиск штампу в паспорті не є належним доказом відсутності відповідачки в країні. Для з`ясування обставин дійсності перетину кордону відповідачем або його уповноваженим представником повинно бути надана довідка від Державної прикордонної служби України. Звертає увагу на той факт, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою надання послуги, що підтверджується довідкою МЄІРЦ № 348/121899, яка міститься в матеріалах справи. Згідно вказаної довідки відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Зауважує, що відповідачка не надала належних доказів про те, що не проживає за адресою і саме з якого часу не проживає, якщо це так. До відзиву на позовну заяву не додано довідки з прикордонної служби про перетин кордону, не має договору оренди житлового приміщення за іншою адресою, а подані квитанції про оплату здійснені іншою особою і взагалі не стосуються даної справи. Надання послуг позивачем відповідачу підтверджується тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , приєднана та належить до централізованої системи опалення. Користування квартирою у багатоповерховому житловому будинку без отримання послуг з централізованого теплопостачання, в даному випадку, є неможливим. До того ж, суду не надано доказів про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 від`єднана від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання. Факт надання послуг позивачем відповідачам, зокрема, підтверджується частковими оплатами. Відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що чинним законодавством України зобов`язує вчасно розраховуватись за отримані послуги, але не сплачує поточних платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем.

У поданих запереченнях представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів того, що саме ОСОБА_2 сплачувала за комунальні послуги, оскільки таку оплату міг здійснити або інший відповідач у справі ОСОБА_1 , чи власник особового рахунку ОСОБА_4 . Позовну заяву, подану позивачем, датовано 20 грудня 2022 року, інфляційні втрати та відсотки річних нараховно станом на 23 лютого 2022 року, проте стягнення неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги прямо заборонено з 19 грудня 2020 року.

Додатково зауважує, що факт введення на території України воєнного стану є загальновідомим, що є підставою звільнення від доказування, тому посилання позивача не те, що відтиск штампу у закордонному паспорті ОСОБА_2 про перетин кордону у березні 2022 року не є належним доказом не заслуговують на увагу.

Наголошує, що ОСОБА_2 не є власником, співвласником, наймачем, членом сім`ї наймача, та тривалий час не проживає в приміщенні за адресою реєстрації, у зв`язку з цим щодо неї не підлягає застосуванню норма щодо стягнення заборгованості у солідарному порядку. ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_1 , отже не є членом його сім`ї та тривалий час разом з дитиною проживає за іншою адресою. Позивачем не надано жодного доказу, яким підтверджувався факт належності ОСОБА_2 на праві власності чи співвласності приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , а також не доведено, що вона є наймачем чи членом його сім`ї, та не надано копії ордера чи будь-якого іншого документу, що підтверджує цей факт.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Сумитеплоенерго» - Пилипенко О.В. позов підтримала та просила його задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кривенко Н.А. надійшло клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі за наявними матеріалами справи.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 серпня 2005 року рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно рішень Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року, № 317 від 18 червня 2013 року, № 322 від 18 червня 2019 року, № 161 від 31 березня 2021 року ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води (централізованого постачання гарячої води) (а.с. 12, 13, 14, 15).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 623 від 12 жовтня 2021 року встановлено ТОВ «Сумитеплоенерго» структуру тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно з додатками 1-6 до даного рішення (а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 738 від 13 грудня 2021 року внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 Про встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами), а саме: пункт 1 після слів «її виробництво, транспортування та постачання на», пункт 2 після слів «центральних теплових пунктів на» та пункт 3 після слів «постачання гарячої води на» доповнено словами «економічно обґрунтованому» (а.с. 17).

Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 745 від 21 грудня 2019 року та № 307 від 16 червня 2020 року встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» та розмір внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005.

За даними поквартирної картки за адресою: АДРЕСА_1 наймачем квартири є ОСОБА_3 , яка не прописана у цій квартирі. У вказаній квартирі прописані: її син ОСОБА_1 , відповідач по справі, онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невістка ОСОБА_2 , відповідачка по справі (а.с. 127).

Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/121899 у квартирі АДРЕСА_4 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Власником особового рахунку № НОМЕР_1 за даною адресою є ОСОБА_3 (а.с. 4).

Відповідачі користуються послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачують, у зв`язку з чим заборгованість відповідачів перед позивачем за період 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2022 року складає 44261 грн 70 коп., яка складається із: заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43601 грн 59 коп., внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 118 грн 00 коп., плати за абонентське обслуговування в сумі 500 грн 68 коп., плати за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 41 грн 43 коп.

Зазначена заборгованість підтверджується оборотною та обіговою відомостями по особовому рахунку № НОМЕР_1 про надані ТОВ «Сумитеплоенерго» відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2022 року (а.с. 5-8).

Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам за період з 21 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року нараховано 3% річних в сумі 488 грн 61 коп. та інфляційне збільшення боргу в сумі 1687 грн 57 коп. (а.с. 9-11).

Відповідно до частини 1 статті 68 ЖК України Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За положеннями статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг.

Згідно пункту 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системі теплоспоживання.

Разом з тим, згідно приписів статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 07 червня 2018 року № 2454-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (які втратили чинність на підставі постанови КМ № 85 від 02.02.2022, але були чинними на момент виникнення спарних правовідносин), розрахунковим періодам для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як передбачено п. 37 нині діючої редакції Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язань у них виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Заперечення відповідачки ОСОБА_2 про те, що з 2017 року вона не проживає за адресою: АДРЕСА_1 і не користувалася послугами, що надавалися позивачем суд відхиляє, з огляду на наступне.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Вимогами пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

За правилами пункту 45 нині діючих Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85) споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Разом з тим, відповідачка не надала, а матеріали справи не містять доказів про те, що вона зверталася до позивача з відповідною письмовою заявою та підтверджуючими документами про те, що вона не проживає у спірному житловому приміщенні, що давало б підстави зменшити розмір плати або звільнити від сплати вартості житлово-комунальних послуг.

Заперечення відповідачки про те, що заборгованість за житлово-комунальні послуги має бути стягнута з власника особового рахунку за цією адресою, тобто з ОСОБА_3 , суд не приймає до уваги, ураховуючи, що матеріалами справи підтверджується той факт, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані саме відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому в силу статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено частиною 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, частинами 1, 3 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За даними оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що у березні, квітні 2018 року, а також у квітні, травні і липні 2021 року відповідачі хоча і не в повному обсязі, але вносили плату за спожиті житлово-комунальні послуги і остання сплата в сумі 1000 грн 00 коп. була здійснена ними у липні 2021 року. Вказане свідчить про переривання перебігу позовної давності у зв`язку з частковою сплатою відповідачами заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, підстави для застосування позовної давності відсутні.

Що стосується заперечень відповідачки, що позивач не довів, що саме вона здійснила часткову сплату на погашення заборгованості за житлово-комунальними послугами суд відхиляє, оскільки для переривання перебігу позовної давності не має значення хто саме із солідарних боржників здійснив часткову сплату заборгованості.

Твердження відповідачки про те, що з 19 грудня 2020 року законом заборонено стягнення неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, тому вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних не підлягають задоволенню є помилковими, оскільки за своєю правовою природою нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не є неустойкою (штрафом, пенею), а є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481 грн, тобто по 1240 грн 50 коп. з кожного з них (2481 грн / 2), оскільки стягнення судових витрат у солідарному порядку законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43601 грн 59 коп., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 118 грн 00 коп., плату за абонентське обслуговування в сумі 500 грн 68 коп., плату за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 41 грн 43 коп., 3 % річних в сумі 488 грн 61 коп. та інфляційне збільшення боргу в сумі 1687 грн 57 коп.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481 грн, тобто по 1240 грн 50 коп. з кожного з них.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», , місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, буд. 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28 квітня 2023 року.

Суддя А.С. Северинова