справа № 2-65/10
провадження № 6/361/24/23
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство ОТП Банк, ОСОБА_1 про заміну сторони,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал (далі ТОВ Вердикт Капітал або Товариство) звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство ОТП Банк (далі ПАТ ОТП Банк або Банк ) на його правонаступника ТОВ Вердикт Капітал у цивільній справі № 2-65/10 за позовом Публічного акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року, посилаючись на те, що 12 листопада 2010 року між ПАТ ОТП Банк і Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (далі ТОВ ОТП Факторинг Україна) укладено договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого останнє набуло права вимоги за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року. 17 вересня 2018 року між ТОВ ОТП Факторинг Україна і ТОВ Вердикт Капітал було укладено договір факторингу № 2-09/18, відповідно до якого ТОВ ОТП Факторинг Україна відступило ТОВ Вердикт Капітал, а ТОВ Вердикт Капітал набуло права вимоги за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року, укладеним між Банком та ОСОБА_1 .

Представник заявника ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути заяву за її відсутності та задовольнити вимоги заяви.

Інші учасники справи, зокрема, боржник ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд вони не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2010 року, ухваленим у цивільній справі № 2-65/10, позов ПАТ ОТП Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року в розмірі 303420 грн. 26 коп. (грошовий еквівалент 37988,78 доларів США за курсом Національного банку України станом на 05 січня 2010 року) та судові витрати в розмірі 1730 грн., всього 305150 грн. 26 коп.

12 листопада 2010 року між ПАТ ОТП Банк і ТОВ ОТП Факторинг Україна було укладено договір про відступлення прав вимоги.

За умовами цього договору ПАТ ОТП Банк відступило, а ТОВ ОТП Факторинг Україна набуло права вимоги до ОСОБА_1 стягнення суми заборгованості за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року.

17 вересня 2018 року між ТОВ ОТП Факторинг Україна і ТОВ Вердикт Капітал був укладений договір факторингу № 2-09/18, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року перейшло до ТОВ Вердикт Капітал, що підтверджується додатком № 1 до цього договору.

У ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожному гарантовано право на звернення до суду, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду (справа Горнсбі проти Греції, рішення від 19 березня 1997 року, п. 40).

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У ч. 1 ст. 1291 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень.

У ч. ч. 1, 2 ст. 15 цього ж Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 242/2770/18 висловив правову позицію та зазначив, що, виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, та її заміна новим кредитором (правонаступником).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України Про виконавче провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії для примусового виконання рішення суду згідно із Законом України Про виконавче провадження.

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що ТОВ Вердикт Капітал за умовами договору факторингу № 2-09/18 від 17 вересня 2018 року набуло права вимоги стягнення із боржника ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № СL-009/170/2006 від 17 березня 2006 року, стягнутої 01 лютого 2010 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у цивільній справі № 2-65/10, за позовом ПАТ ОТП Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що заява Товариства про заміну сторони стягувача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 259, 260, 442, 446 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство ОТП Банк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал () у цивільній справі № 2-65/10 за позовом Публічного акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.