Номер провадження 2/754/1156/23
23 січня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Державного підприємства «Українського інституту зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-
Позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 лютого 2021 року між Державним підприємство «Український державний науково - виробничий інститут зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 1/Б про переведення боргу. Відповідно до пункту 1 Договору, Первісний боржник переводить на Нового боржника у повному обсязі свій борг у розмірі 67 480,74 грн., що виник на підставі угоди про надання послуг зберігання від 19 червня 2019 р., укладеного між Кредитором та Первісним боржником, а Новий боржник приймає на себе зобов`язання Первісного боржника та погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання перед Кредитором. Зобов`язання по сплаті боргу у сумі, що вказана у п. 1. Цього Договору, виконується Новим боржником в строк до «25» квітня 2021 року в повному обсязі шляхом перерахування на поточний рахунок Кредитора грошових коштів, згідно графіку. 07.05.2021 року ОСОБА_1 здійснила оплату коштів в розмірі 2000,00 грн., проте відповідачка не виконує зобов`язання по сплату боргу, визначеного в п.1 Договору, у зв`язку з чим з 1 травня 2021 року за ОСОБА_1 рахується основна заборгованість у загальному розмірі 65 480,74 грн.. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідачки суму заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у загальному розмірі 89 046,24 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.
Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 07.11.2022 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
Копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви із додатками направлено на адресу відповідачки.
Направлена відповідачці кореспонденція повернулася до суду із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідачкою у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано.
Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 08 лютого 2021 року між Державним підприємством «Український державний науково - виробничий інститут зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір № 1/Б про переведення боргу.
Відповідно до пункту 1 Договору, Первісний боржник переводить на Нового боржника у повному обсязі свій борг у розмірі 67 480,74 грн., що виник на підставі угоди про надання послуг зберігання від 19 червня 2019 р., укладеного між Кредитором та Первісним боржником, а Новий боржник приймає на себе зобов`язання Первісного боржника та погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання перед Кредитором. Зобов`язання по сплаті боргу у сумі, що вказана у п. 1. Цього Договору, виконується Новим боржником в строк до «25» квітня 2021 року в повному обсязі шляхом перерахування на поточний рахунок Кредитора грошових коштів, згідно графіку.
07.05.2021 року ОСОБА_1 здійснила оплату коштів в розмірі 2000,00 грн.
Згідно умов Договору, Сторони домовились, що:
Підписанням цього Договору Кредитор підтверджує свою згоду на переведення боргу (грошового зобов`язання) у визначеному п. 1 цього Договору розмірі на Нового боржника, та повністю погоджується з усіма умовами даного Договору.
Новий боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана уся необхідна інформація (документація), пов`язана із виконанням зобов`язань за Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.
Датою переведення боргу за цим Договором на Нового боржника є дата підписання цього Договору Сторонами.
У випадку порушення своїх зобов`язань, що виникають з цього Договору (надалі іменується «порушення Договору»), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.
Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Згідно п. 15 Даний Договір набирає чинності з дати укладення його Сторонами, та діє до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним. Підтвердженням повного виконання умов даного Договору є підписання акту про виконання зобов`язань за вказаним Договором. Закінчення строку дії Договору не припиняє зобов`язань Сторін за цим Договором (п.16 Договору).
На виконання зазначених положень договору та закону, з метою досудового врегулювання правовідносин між сторонами, 09.08.2021 року для відповідачки була підготовлена претензія за вих.№347/1.
Однак, відповідачка так і не виконала свої зобов`язання та не відреагувала на претензію позивача, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову у ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість у сумі 65 480, 74 грн.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання, одностороння відмова від якого, як і одностороння зміна умов якого не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, як встановлено ст. 530 ЦК України.
Із матеріалів справи вбачається, що згідно Акту звірення взаємних розрахунків від 01.02.2021 року, остання оплата за Угодою про надання послуг зберігання від 19.06.2019 року була здійснена Первісним боржником 02.04.2020 року. Остаточна сума боргу складає 65 480, 74 грн.
Неможливість виконання боржником грошового зобов`язання не звільняє його від відповідальності.
Водночас ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Отже, відповідачка як боржник має сплатити позивачу залишок коштів за Договором про переведення боргу у розмірі 65 480, 74 грн..
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
Внаслідок невиконання відповідачкою основного зобов`язання, остання зобов`язана сплатити 15 806,48 грн., що складає розмір інфляційних втрат з 01.05.2021 по 08.08.2022 року та 3 % річних від простроченої суми у сумі 2 502, 62 грн., з 01.05.2021 по 08.08.2022 року.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно наданого позивачем розрахунку, з відповідачки підлягає стягненню пеня, нарахована за період з 01.05.2021 р. по 01.11.2021р. у сумі 5 256, 40 грн..
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, з огляду на те, що відповідачка у встановлений строк не виконала свої зобов`язання за договором про переведення боргу, суд, враховуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 570, 610, 611, 626, 636, 653 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов Державного підприємства «Українського інституту зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха» до ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготолено 23.01.2023.
Суддя: