441/1205/21 2/441/59/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Сорока М.В.

представника відповідача Несімко М.П.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_1 , головний державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Копитко Ю.Ю. про визнання права власності на господарські споруди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_1 , головний державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Копитко Ю.Ю., у якому просить визнати за ним право власності на господарські споруди: металевий сарай та дерев`яний парник, розміщені на території садиби АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , де зареєстрована і проживає його мати - ОСОБА_1 . На прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 знаходиться металевий сарай та дерев`яний парник, які є розбірними допоміжними спорудами до житла. Вказав, що у законний спосіб набув право власності на землю по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, між тим, в реєстраційних органах таке не зареєстрував.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.11.2019 зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0027 га (кадастровий номер :29:017:0199 та прибудинковою територією будинку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , шляхом знесення господарських будівель (металевого сараю та дерев`яного парника).

Позивач в судові засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, з мотивів, наведених у ньому,просив про його задоволення та про розгляд справи у його відсутності.

Представник Городоцької міської ради Львівської області в суді та у відзиві на позов задоволенню такого заперечив, вказав, що право на господарські споруди і будівлі ОСОБА_2 . Городоцькою міською радою не визнавалось, об`єкти, на які хоче визнати право власності позивач, не є капітального типу, а мають тимчасовий характер, тому підстав для визнання за ним права власності на них немає.

Третя особа ОСОБА_1 в суді підтримала позовні вимоги. Вказала, що користується зазначеними господарськими спорудами, металоконструкція стоїть на земельній ділянці з 1993 року, парник споруджений з дерев`яних вікон, фундаменту такі не мають, піддаються перенесенню.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За статтею 43 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС№041168 (а.с. 25) убачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 1353 від 23.01.2009 гр. ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,0124 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У встановленому законодавством порядку ОСОБА_2 мав звернутись у ліцензовану землевпорядну організацію за виготовленням державного акту на право власності на землю.

Із позовної заяви вбачається, що рішення чинне, не скасоване, однак, у реєстраційних органах ОСОБА_2 земельну ділянку не зареєстрував.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Визначення нерухомого майна уст. 181 ЦК України є узагальненим та характеризує нерухоме майно за трьома основними ознаками, які повинні бути притаманні тому чи іншому об`єкту при визначенні його належності до нерухомого майна, а саме: розташування на земельній ділянці; переміщення неможливе без його знецінення; переміщення неможливе без зміни його призначення.

Також, така норма кореспондується у ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративних мереж.

За положеннями ч. 4 ст. 5 Закону не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.

Із матеріалів справи убачається та підтверджується поясненнями третьої особи ОСОБА_1 в суді те, що металевий сарай та дерев`яний парник, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та яким користується вона та позивач, не мають фундаменту, є розбірними, можуть бути переміщені, а отже, не мають підземних споруд, є тимчасовими некапітальними спорудами.

Некапітальні (нестаціонарні) споруди - це будівлі та споруди, виконані з легких конструкцій, без пристрою заглиблених фундаментів та відсутності підземних споруд.

Згідно ч. 4 ст. 5 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Таким чином, право власності на них згідно з частинами 1, 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових і прав на нерухоме майно.

Доказів того, що металевий сарай та дерев`яний парник є об`єктами нерухомого майна позивачем не надано та в ході розгляду справи у суді не здобуто.

Покликання позивача у позовній заяві та третьої особи в суді на рішення Городоцької міської ради Львівської області № 1353 від 23.01.2009 не спростовує правову природу цих об`єктів.

Крім того, у позовній заяві позивач покликається на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29.11.2019, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи Городоцька міська рада, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії, та зустрічного позову ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області та ОСОБА_3 про визнання не правомірним та скасування рішення, вказуючи, що господарські споруди металевий сарай та дерев`яний парник суд трактував як «будівлі», визнав третю особу ОСОБА_1 користувачем.

Суд вважає за необхідне зауважити, що учасникам справи слід відрізняти преюдиціальні факти від оцінки іншим судом певних обставин.

Зокрема, вони повинні бути безпосередньо дослідженими та встановленими судом, а їх відображення має міститися в мотивувальній частині судового акта. У контексті «преюдиціального» рішення слід зазначити, що в ньому суд не досліджував металевий сарай та дерев`яний парник на предмет належності їх до нерухомого майна.

Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінки суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Про це вказав Касаційний Господарський суд у справі № 927/976/17 у постанові від 12.06.2018.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 82 чинного ЦПК, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), можливості порушення права позивача та його захисту в обраний ним спосіб, суд приходить до висновку, що позивачем не представлено належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того факту, що металевий сарай та дерев`яний парник є нерухомим майном та можуть підлягати державній реєстрації, тому, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності,суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення пред`явлених позовних вимог, а відтак, про відмову у позові.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 90, 211, 258-259, 265, 354, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_1 , головний державний виконавець Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Копитко Ю.Ю. про визнання права власності на господарські споруди, а саме, металевий сарай та дерев`яний парник, що за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.04.2023.

Головуючий суддя Перетятько О.В.