ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/478/22Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 22-ц/817/632/22 Доповідач - Гірський Б.О.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Бершадська Г. В., Дикун С. І.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув без повідомлення учасників справи цивільну справу № 598/478/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2022 року, ухваленого суддею Левків А.І., повний текст якого складено 13.05.2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2004 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 та у них є троє дітей, однак відповідач в листопаді 2021 року залишив сім`ю і свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей не виконує.

Тому, просила стягнути із ОСОБА_1 кошти на утримання дітей у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 березня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 992,4 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині стягнення з нього аліментів та постановити нове, яким стягнути з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі п`ятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів не відповідають обставинам справи.

Позивачем не надано документів, які б підтверджували необхідність в отриманні аліментів у вказаному розмірі.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано його матеріальне становище, те, що він офіційно не працює, не має будь-якої нерухомості, земельного паю, підсобного господарства та не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Зазначає, що проживає в житловому будинку своєї співмешканки, перебуває на її утриманні та спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачка теж повинна приймати участь у витратах на утримання дітей.

Відзиву на апеляційну скаргу, у визначений судом строк, не подано.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 12.05.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-12).

Діти проживають з матір`ю, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 03.02.2022 року, складеним старостою Раковецького старостинського округу (а.с.8).

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 залишив сім`ю і не бере участі в утриманні неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до вимог ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимим та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує свою спроможність сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн. на кожну дитину та просить зменшити їх до 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Разом з тим, будь-яких доказів на обґрунтування своїх доводів щодо неможливості сплачувати аліменти на дітей у визначеному судом розмірі відповідач в апеляційній скарзі не вказав. А самі по собі аргументи його апеляційної скарги про те, що він не працює, доходу не отримує, майна у власності не має, суд апеляційної інстанції як підставу для зменшення заявленого позивачкою розміру аліментів не приймає, оскільки відповідач є людиною працездатного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), протипоказань до роботи не має і такі обставини ним не доведені, як і не доведено інших обставин, котрі би були підставою для зменшення заявленого розміру аліментів на кожну дитину.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що діти сторін проживають з матір`ю, перебувають на її повному утриманні, а платник аліментів є особою працездатного віку, протипоказань до праці не має, та виходячи із принципу забезпечення якнайкращих інтересів дітей, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом встановлено всі фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування в межах вимог, заявлених як у суді першої інстанції так і викладених в апеляційній скарзі.

Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в межах сум ним понесених.

Керуючись ст.ст. 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2022 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах сум ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2022 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Бершадська Г.В.

Дикун С.І.