Провадження № 4-с/161/37/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської Ірини Петрівни,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою в обґрунтування якої зазначив, що 29.05.2022 року йому стало відомо про відкриття відносно нього виконавчого провадження № 68882661, у якому він є боржником. Дане виконавче провадження було відкрито Залізничним ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі виконавчого листа, виданого 01.04.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі № 161/12571/21 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх дітей. Однак, виконавче провадження № 68882661 було відкрито державним виконавцем Марщівською І.П. з порушенням ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, тобто не за місцем реєстрації його проживання, перебування або знаходженням майна, оскільки його офіційним місцем реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, місцем виконання виконавчого листа по справі № 161/12571/21 є Луцький р-н Волинської обл., виконання якого має здійснюватися Луцьким ВДВС у Луцькому р-ні Волинської обл. ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів). Враховуючи наведене, просить суд визнати дії старшого державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської І.П. з приводу відкриття виконавчого провадження № 68882661 неправомірними та скасувати винесену останньою 27.04.2022 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 68882661.

12.07.2022 року від державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської І.П. на адресу суду надійшов відзив на вищевказану скаргу. В обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених вимог державний виконавець зазначила, що виконавче провадження № 68882661 нею було відкрито на підставі поданої стягувачем ОСОБА_2 заяви, у якій остання зазначила місцем проживання стягувача за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, в ході здійснення різних судових проваджень за участі боржника, ОСОБА_1 особисто неодноразово зазначав свою адресу фактичного місця проживання у м. Львові. У свою чергу, 21.06.2022 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , та достовірно встановлено, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою. Враховуючи наведене, у задоволенні скарги просить відмовити (а.с. 32-34).

До початку судового засідання від заявника ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розгляд його скарги здійснювати без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 30-31).

Державний виконавець в судове засідання повторно не з`явилася, до його початку подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з її перебуванням у відпустці (а.с. 56-57).

Заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є стягувачем у даному виконавчому провадженні, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за іі відсутності від неї на адресу суду не надходили.

Проте, до його початку судового засідання заінтересована особа ОСОБА_2 подала суду заяву з проханням долучити до матеріалів справи докази на підтвердження правомірності дій державного виконавця у виконавчому провадженні № 68882661 Залізничним ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 48-55).

З огляду на те, що державний виконавець скористалася своїм правом щодо надання відзиву на скаргу, в якому вмотивувала свою позицію з приводу заявлених вимог, з урахуванням основоположних засад (принципів) цивільного судочинства, які стосуються розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд на підставі наявних справі доказів. без участі в судовому засіданні сторін, а тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням державного виконавця.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Також, в ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом встановлено, що 01.04.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/12571/21 було видано виконавчий лист за р./№ 554, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2021 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 36-зворот-37).

12.04.2022 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа (а.с. 35-36).

27.04.2022 року старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівською І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68882661, з примусового виконання судового рішення в цивільній справі № 161/12571/21 (а.с. 37-зворот-38).

У своїй скарзі на вищевказану постанову державного виконавця Мороз І.С. зазначає, що відкриття виконавчого провадження № 68882661 Залізничним ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) не відповідає приписам ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки його місце реєстрації в Луцькому р-ні Волинської області.

Частиною 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Тобто, законодавець визначає стягувачу при прид`явлені виконавчого листа до виконання альтернативу у виборі органами державної виконавчої служби за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

За приписами ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

У ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» міститься визначення поняття «місце проживання», яким є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

У свою чергу, вільним вибором місця проживання чи перебування це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

Аналіз положень ст. 29 ЦК України у зіставленні з положеннями ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дозволяють зробити висновок, що місцем проживання особи є житло, в якому вона проживає (постійно або тимчасово). Особа не обмежена у можливості мати більше, ніж одне місце проживання, проте реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, яку особа сама вибрала і за якою вестиме листування з фізичними/юридичними особами, контролюючими органами, отримуватиме офіційну кореспонденцію. Місцем постійного проживання закон вважає адресу, за якою людина проживає більше шести місяців на рік. Відомості про місце проживання вносяться, серед іншого, до паспорта громадянина України. Тож «місце реєстрації» і є «місцем проживання» фізичної особи. Інше питання, що фізична особа не обмежена у праві, окрім зареєстрованого місця проживання, мати і інше місце проживання.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.08.2021 року по справі № 380/5174/20.

У контексті спірних правовідносин у справі № 380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. За описаної вище ситуації визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Так, у розглядуваному спорі за скаргою ОСОБА_1 , для доведення правомірності винесення старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівською І.П. постанови про відкриття виконавчого провадження № 68882661 від 27.04.2022 року визначальним є доведення факту проживання боржника за АДРЕСА_2 , а недоведеність таких обставин є підставою для задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України дає підстави для висновку, що сторона для доведення тих обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, зобов`язана надати суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження здійснення виконавчого провадження № 68882661 Залізничним ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) державним виконавцем та стягувачем було долучено ряд процесуальних документів, які подавалися особисто боржником ОСОБА_1 при розгляді спорів судами України, в яких останній був стороною. Зокрема:

-заявляючи клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції при розгляді цивільної справи № 161/12571/21, ОСОБА_1 особисто вказував на фактичне місце свого проживання у м. Львові (а.с. 39);

-подаючи позовну заяву про поділ майна подружжя шляхом визначення ідеальної частки у спільній сумісній власності до Ківерцівського районного суду Волинської області, а також заяву про зміну предмету спору під час її розгляду, ОСОБА_1 , як позивач у справі адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 (а.с. 54-55);

-подаючи відзив на апеляційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.11.2021 року ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 (а.с. 51);

-подаючи відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.12.2021 року ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 (а.с. 40);

-подаючи відзив на апеляційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.11.2021 року ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 (а.с. 40);

-подаючи відзив на касаційну скаргу на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.11.2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 02.03.2022 року, ОСОБА_1 , як позивач у справі № 158/1803/21 адресою для листування зазначав: АДРЕСА_2 (а.с. 40).

Тобто, як станом на дату винесення ухвали Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09.08.2021 року в цивільній справі № 161/12571/21 щодо вирішення питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, так і на дату розгляду цивільної справи № 158/1803/21 Верховним судом, в тому числі й на дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2022 року, ОСОБА_1 проживав у м. Львові, а тому здійснення виконавчого провадження № 68882661 Залізничним ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) відповідає вимогам ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, у державного виконавця були обґрунтовані підстави для прийняття заяви від ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/12571/21, оскільки у розглядуваному випадку між вказівкою стягувача на місце проживання боржника у м. Львові існував беззаперечний взаємозв`язок з особою боржника, що було достатньою підставою для прийняття виконавчого документа.

Натомість, жодних доказів того, що ОСОБА_1 звертався із вмотивованим клопотанням до старшого державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської І.П. про передачу виконавчого провадження № 68882661 для вчинення виконавчих дій за зареєстрованим місцем його проживання.

Будь-які докази того, що старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівською І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68882661 від 27.04.2022 року із порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», боржником надано не було, а судом в ході розгляду справи таких доказів не здобуто.

Суд також вважає за необхідне наголосити, що необґрунтоване скасування постанови про відкриття виконавчого провадження призведе до грубого порушення прав та законних інтересів стягувача, неповнолітніх осіб, в інтересах яких здійснюється таке виконавче провадження, а також не відповідатиме імперативно закріплених конституційних норм щодо обов`язковості виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської І.П. відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Закном України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марщівської Ірини Петрівни відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 16 серпня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська