Справа № 752/2122/22
Провадження № 4-с/752/120/22
У Х В А Л А

іменем України

12 липня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на дії та бездіяльність приватного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович,-

в с т а н о в и в:

у лютому 2022 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та зобов`язання вчинити дії.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.12.2010 року у справі № 2-7484/10 задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50-06-Ил/02 від 21.11.2006 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 50-06-Ил/02 від 21.11.2006 року у сумі 102 502,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2010 року становить 816 275,79 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 17 223,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2010 року становить 137 155,75 грн., заборгованість по пені у сумі 414 358,90 грн.

На виконання вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва 15.07.2011 року було видано виконавчі листи.

22.03.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступило товариству, а останнє набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 50-06-Ил/02 від 21.11.2006 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , та за іпотечним договором від 21.11.2006 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Щерба Л.O. за реєстровим № 3739-54, що був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 (іпотекодавець).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року по справі № 752/1948/21 замінено сторону стягувана з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «Росвен Інвест Україна» щодо примусового виконання виконавчих документів, виданих на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21.12.2010 року по справі № 2-7484/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі вищезгаданих судових рішень за заявою ТОВ «Росвен Інвест Україна» на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В. перебуває виконавче провадження № 66981883 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7484/10 від 15.07.2011 року, що видав Голосіївський районний суд міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 102 502,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2010 року становить 816 275,79 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 17 223,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2010 року становить 137 155,75 грн., заборгованість по пені у сумі 414 358,90 грн.

29.09.2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 666981883.

13.10.2021 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано та арештовано об`єкт нерухомого майна, а саме: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та яка є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором від 21.11.2006 року, іпотекодержателем за яким є ТОВ «Росвен Інвест Україна».

22.12.2021 року до приватного виконавця від ТОВ «Росвен Інвест Україна» надійшло звернення щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та передачі на реалізацію описаного та арештованого майна боржника в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

27.12.2021 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна» від приватного виконавця надійшла відповідь на вищезгадане звернення згідно з якою ТОВ «Росвен Інвест Україна»» було повідомлено про те, що наразі відсутні правові підстави для призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 666981883 та передачі на реалізацію описаного та арештованого майна боржника в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на встановлення в ході виконавчого провадження зареєстровану неповнолітню особу (дитину, яка не є членами сім`ї власника жилого приміщення та була зареєстрована у ньому після укладання іпотечного договору без згоди іпотекодержателя, в порушення умов іпотечного договору) у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, заявник такі доводи приватного виконавця про те, що він позбавлений права передати на реалізацію нерухоме майно, так як в ньому зареєстрована неповнолітня дитина, не ґрунтується на положеннях законодавства та порушують права стягувача (іпотекодержателя), а тому приватний виконавець за відсутності законних підстав не здійснює обов`язкових виконавчих дій, направлених на виконання судового рішення, і такою бездіяльністю останній пасивно порушує ч.1 ст. 2, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наведеного, просив суд визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. щодо не призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №666981883 та не у передачі на реалізацію описаного й арештованого майна боржника у виконавчому провадженні №666981883, з примусового виконання виконавчого листа № 2-7484/10 від 15.07.2011року, що видав Голосіївський районний суд м. Києва, та зобов`язати приватного виконавця призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №666981883 та передати на реалізацію описане й арештоване майно боржника у виконавчому провадженні №666981883, з примусового виконання виконавчого листа № 2-7484/10 від 15.07.2011 року, що видав Голосіївський районний суд м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.02.2022 року було відкрито провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені, заяв по суті скарги не подали.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ст.450 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та у відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. перебуває виконавче провадження №666981883, з примусового виконання виконавчого листа № 2-7484/10 від 15.07.2011 року, що видав Голосіївський районний суд м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у сумі 102 502,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2010 року становить 816 275,79 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 17 223,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.12.2010 року становить 137 155,75 грн., заборгованість по пені у сумі 414 358,90 грн.

29.09.2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 666981883.

13.10.2021 року приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано та арештовано об`єкт нерухомого майна, а саме: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та яка є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором від 21.11.2006 року, іпотекодержателем за яким є ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Відповідно до ст.477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону «Про іпотеку».

За ч. 4ст. 33 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 41 Закону «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Положеннями ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ТОВ «Росвен Інвест Україна» вказало на те, що приватним виконавцем допущено неправомірну бездіяльність, яка полягає у не вчиненні ним дій щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності та передачі на реалізацію, у зв`язку з чим просить суд зобов`язати приватного виконавця здійснити дії по призначенню суб`єкта оціночної діяльності та передати на реалізацію описане й арештоване майно боржника у виконавчому провадженні № 666981883, з примусового виконання виконавчого листа № 2-7484/10 від 15.07.2011 року, що видав Голосіївський районний суд м. Києва, у порядку, встановленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», без отримання згоди від органу опіки та піклування.

Неправомірну бездіяльність виконавця треба розуміти як зовнішню форму його поведінки (діяння), яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону віднесені до його компетенції, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності неправомірною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі неправомірної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Бездіяльність виконавця може бути визнана неправомірною судом лише у випадку, якщо він ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Так, з листа приватного виконавця від 23.12.2021 року за вих. № 66981883/1 слідує, що стягувача було повідомлено про відсутність правових підстав для призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 66981883 та передачі на реалізацію описаного та арештованого майна боржника в порядку ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що в ході провадження виконавчих дій, згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 70725021 від 29.09.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована неповнолітня дитина, а відповідно до пункту 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5(далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Заявник, зазначає, що згода органу опіки та піклування на реалізацію такого майна не потрібна. Положення, якими передбачено, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування, в даному випадку застосуванню не підлягають.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 Розділу II Порядку визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Абзацом 9 п. 3 Розділу II Порядку, яким визначено перелік документів (в електронній або паперовий формі), які подаються разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У п. 29 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5(далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), зі змінами та доповненнями, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.11.2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) та від 10.10.2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Матеріали справи не містять висновку органу опіки та піклування про доцільність/недоцільність реалізації спірного майна, право користування яким мають неповнолітні діти, крім того, відсутні відомості про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, право користування у якому мають неповнолітні діти, при цьому, як убачається з матеріалів, виконавцем постанова про повернення виконавчого листа стягувачу не виносилась.

Як вбачається з матеріалів справи, частина дитина зареєстрована в спірній квартирі після укладення іпотечного договору.

У постанові від 18.12.2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність дій приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію арештованого майна, право користування у якому має неповнолітня дитина, без отримання дозволу від органу опіки та піклування або відповідного рішення суду на передачу такого спірного майна на реалізацію.

Враховуючи наведене та зважаючи на відсутність висновку органу опіки та піклування про доцільність/недоцільність реалізації спірного майна, право користування яким мають неповнолітні діти, відсутність судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності приватного виконавця в розумінні чинного законодавства.

Посилання заявника на те, що іпотекодавець, всупереч умов вказаного договору, не повідомляв іпотекодержателя про реєстрацію в іпотечному майні неповнолітніх дітей, та згоди на проведення вказаних дій не отримував, є безпідставними, оскільки у постанові від 18.12.2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) суд касаційної інстанції указав, що факт реєстрації боржником в іпотечному майні неповнолітньої особи не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти. Стягувач не позбавлений можливості захистити своє порушене право, спричинене порушенням умов Іпотечного договору у спосіб, встановлений нормами законодавства України.

Щодо доводів заявника про те, що неповнолітня дитина не є членами сім`ї власника (боржника) квартири, не спростовує право останніх на користування жилим приміщенням, у якому вона зареєстрована.

Посилання заявника на правовий висновок Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №754/15589/14-ц відповідно до якого, попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається, суд не бере до уваги, оскільки у тій справі встановлені інші обставини, а саме виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому, виконавчий лист був виданий на виконання рішення суду , яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а тому наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не могло перешкоджати виконанню судового рішення, відтак дії виконавця були визнані такими що не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням зазначеного вище, підстави для задоволення скарги не вбачається, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на дії та бездіяльність приватного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бережний Ярослав Вікторович - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко