ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3224/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"14" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.,

за участю секретаря судового засідання: Яценка Ю.О.,

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група Ю.Бі.Ай-Кооп", третя особа: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ПАТ "Страхова група Ю.Бі.Ай-Кооп", третя особа: ОСОБА_2 , МТСБУ, про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію CAP НОМЕР_1 позивач є власником транспортного засобу Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 .

Також, 03.06.2021 приблизно о 06 год. 20 хв. по вул. Дніпровська набережна в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу транспортного засобу Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу КІА FORTE, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

Вказане ДТП сталось через порушення ПДР України ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, у зв`язку з чим скоїв зіткнення з транспортним засобом Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09.07.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП транспортний засіб, що належить позивачу Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

На день вчинення ДТП, 03.06.2021, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу КІА FORTE, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в страховій компанії AT «СГ Ю.БІ.АЙ-КООП», на підставі страхового полісу № ЕР- 202202194.

На підставі норми ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ОСОБА_1 , не маючи можливості передати документи особисто (у зв`язку з епідемічними заходами в м. Києві, страхова компанія AT СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» припинила прийом фізичних осіб), 11 та 17 серпня 2021 року електронною поштою, а 17 серпня 2021 року Укрпоштою, надала рекомендованим листом з описом документів ПAT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» необхідний для здійснення страхової виплати пакет документів.

ПAT СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» отримала заяву позивача та передала документи на їх реєстрацію, присвоївши страховій справі №10338, про що повідомила ОСОБА_1 листом електронної пошти.

Однак, в порушення вимог ст. 34 та ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач свої обов`язки за договором обов`язкового страхування не виконав: не зробив оцінку пошкоджень належного позивачці транспортного засобу, отриманих внаслідок згаданого ДТП, не виплатив позивачу страхового відшкодування в установлені законом строки, чим завдав позивачу як матеріальної шкоди у сумі 88 450,00 грн. так і моральної шкоди, яку позивач оцінює у 5000,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2021 відкрито провадження у справі та визначено призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У визначений ухвалою суду строк, відповідач не подав відзив на позов.

В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем знаходження.

У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи. Від МТСБУ надійшли письмові пояснення, відповідно до яких Бюро просило про розгляд справи за відсутності його представника, позовних вимог не підтримало, просило відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків, встановивши обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію CAP НОМЕР_1 позивач є власником транспортного засобу Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 .

03.06.2021 приблизно о 06 год. 20 хв. по вул. Дніпровська набережна в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу транспортного засобу Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу КІА FORTЕ, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 .

Вказане ДТП сталось через порушення ПДР України ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_3 не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, у зв`язку з чим скоїв зіткнення з транспортним засобом Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутньому напрямку, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09.07.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В результаті ДТП транспортний засіб, що належить позивачу Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» за полісом № ЕР-202202194, застрахований транспортний засіб КІА FORTE, д.н.з. НОМЕР_3 , строк дії якого з 16.12.2020 по 15.12.2021, розмір франшизи 0,00 грн.

На підставі норми ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ОСОБА_1 , не маючи можливості передати документи особисто (у зв`язку з епідемічними заходами в м. Києві, страхова компанія AT СГ « Ю.БІ.АЙ-КООП» припинила прийом фізичних осіб), 11 та 17 серпня 2021 року електронною поштою, а 17 серпня 2021 року Укрпоштою, надала рекомендованим листом з описом документів ПAT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» необхідний для здійснення страхової виплати пакет документів.

Зі змісту рахунку-фактури № від 29.10.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, складає 88 450,02 грн.

Отже, між сторонами виник спір щодо стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону №1961 передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961 страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі № 1961 детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961 передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961 страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961 підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961 строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі № 1961 прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961 не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Зазначена правова позиція викладена в постанови Великої Палати Верховного суду від 11.12.2019 у справі №465/4287/15.

Отже, в межах справи що розглядається, судом встановлено, що позивач 11.08.2021 звернулась до страховика із відповідною заявою про виплату їй страхового відшкодування протягом строку встановленого Законом №1961, однак жодної відповіді на своє звернення не отримала.

Із зазначеного вбачається, що страховиком було порушено права позивача на отримання страхового відшкодування як то визначено положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону 1961, який передбачає, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону №1961 визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом вказаних норм, з урахування положень абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому виплата зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, який повертається після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Саме такий правовий висновок щодо застосування вказаних норм викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 у справі № 757/22706/15-ц (провадження № 61-4507св18).

Судом встановлено, що згідно рахунку-фактури № від 29.10.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Chevrolet Tracker, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , внаслідок ДТП складає 88 450,02 грн., яка підлягає відшкодуванню власнику транспортного засобу.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» страхового відшкодування в розмірі 88 450,00 грн. підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; вказує, що в результаті ДТП вона перенесла суттєве психологічне та нервове потрясіння та переживання, в тому числі у зв`язку із необхідністю примусового стягнення із відповідача належного їй страхового відшкодування шляхом звернення до суду із даною позовною заявою з метою захисту її порушеного права.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика відповідно до положень ст. 26-1 Закону №1961.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» щодо ігнорування та не розгляду її заяв про виплату страхового відшкодування, що в свою чергу змусило останню звернутися до суду з даним позовом задля захисту її порушень прав, їй було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із бездіяльністю страховика.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. задовольнити повністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у сумі 934,50 грн.

Керуючись статтями 23, 1166, 1187, 1193, 1195 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група Ю.Бі.Ай-Кооп", третя особа: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування в сумі 88 450,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 934,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 14.07.2022.

Суддя В.Л. Котвицький