ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Харків

справа № 642/5870/21

провадження № 22-ц/818/1907/22

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - МаміноїО.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне бюро розслідувань, Харківська обласна прокуратура, Державна казначейська служби України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, з апеляційними скаргами Харківської обласної прокуратури та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року, постановлене в складі судді Гримайло А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного бюро розслідування, Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що внаслідок свідомого неналежного на протязі 7 років, що складає 85 місяців, неповного проведення відповідачами досудового розслідування, наявності безпрецедентних доказів безвідповідального ставлення відповідачів до своєї державної роботи як органу досудового розслідування, протиправної бездіяльності та протиправної дії відповідачів, що виразилися у знищенні (не долученні до кримінальних проваджень) постанов про закриття кримінальних проваджень, знищенні заяв ОСОБА_1 , невиконанні вказівок суду щодо виправлення недоліків досудового слідства, скасування постанов про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим, невиконанні клопотань про проведення слідчих дій, він зазнав негативного впливу на здоров`я, що призвело до необхідності відновлення здоров`я шляхом санаторного лікування за діагнозом: дисциркуляторна гіпертонічна атеро склеротична енцєфалопатія 2 стадії з лікворно-венозною дистензією вестибуло- атактичним синдромом; правостороння люмбоішалгія, болевий синдром; поясничний остеохондроз хребта; деформуючий остеоартроз колінних суглобів; активність 2 стадії; Ro зміни 1 ст. НФС 2 ст. Хронічний гастродуоденит; ремісія ; Гастро- зофагальна рефлюксна хвороба з єзофагітом А; Гемангіома правої долі печінки; Стеатогепатоз; ІБС-ішемічна хвороба серця; Атеросклеротичний кардіосклероз; Атеросклероз аорти, венечних артерій серця; СН 1 ст. Гіпертонічна хвороба 2 стадії 3 ступеню серцевого нападу, сердцево судинних захворювань; неврологічних захворювань, підвищення артеріального тиску, захворювань черевної порожнини, порушення сну, втрата свідомості, головокружіння; запаморочення свідомості, покалювання, викручування та болі кінцівок: ніг, рук; біль м`язів кісток кінцівок; толовий біль вісонної частини черепа, гіпертонічної хвороби, депресія, психологічний стан пригніченості та відчуття «комок в горлі», підвищена втомлюваність, погіршення зору, депресія, втрати розуміння справедливості та інших захворювань. Внаслідок вищезазначених протиправних дій та протиправної бездіяльності правоохоронних органів з 2014 по 2021 позивач 9 разів потрапляв на стаціонарне лікування до Міської клінічної лікарні МКЛ № 27 у м. Харкові та МКЛ-№ 13. На теперішній час позивач потребує санаторного лікування за рахунок державного бюджету, наявність перелічених захворювань ОСОБА_1 пов`язує з початком досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000393, яке розпочалось 01.08.2014 року, наслідком якого, на думку позивача, стало щорічне проходження з 2014 по 2020 роки стаціонарного лікування у неврологічному, терапевтичному, інфарктному відділення Міської клінічної лікарні № 27 м. Харків.

Факт заподіяння моральної, матеріальної, майнової шкоди позивач також обґрунтовує розкраданням його коштовного майна і коштовного будівельного обладнання (металеві ліси), що було тимчасово залишено без нагляду внаслідок перебування позивача у 2008-2010 роках у СІЗО № 27 та було вчинено групою правоохоронців Київського району м. Харкова, які не провели дії, спрямовані на охорону майна позивача, та здійснили мародерство та рейдерське захоплення його майна, тому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 610 125 грн., що складається з 552 500 грн. моральної шкоди із розрахунку по 6 500 грн. за кожен з 85 місяців та грошових коштів на відшкодування санаторного лікування в сумі 57 625 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного бюро розслідування, Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. ст. 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України та порушенням норм процесуального права ст. 76-81, 263-264 ЦПК України, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначає глава 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у ч. 1 ст. 303 КПК України. Зазначає, що позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Незгода позивача з прийнятими посадовими особами відповідача рішеннями, які ним були оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

Також з апеляційною скаргою звернулося ТУ ДБР у м. Полтаві, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що суд першої інстанції, приймаючи до уваги факт звернення ОСОБА_1 до слідчого судді в кримінальному провадженні, не врахував, що в ухвалі слідчого судді, фактично відсутні будь-які формулювання про те, що слідчим вчинено саме протиправні чи незаконні дії. Крім того, слідчими суддями на стадії досудового розслідування кримінального провадження здійснюється лише оцінка прийнятих процесуальних рішень та в межах КПК України, тобто така оцінка перебуває в площині кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що питання правомірності дій слідчих, зокрема, ТУ ДБР у м. Полтаві взагалі судом не розглядалося та не може розглядатися, оскільки ч. 2 ст. 307 КПК України, це не входить до повноважень слідчого судді. Зазначає, що позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Враховуючи викладене та зважаючи на правомірність дій ТУ ДБР у м. Полтаві та його посадових осіб, а також відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про протиправну бездіяльність, ухвалення незаконних рішень або вчинення посадовими особами ТУ ДБР у м. Полтаві незаконних дій щодо ОСОБА_1 , відсутні підстави для задоволення позову.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги Харківської обласної прокуратури та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірні рішення та бездіяльність слідчих прокуратури Харківської області та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві завдали моральних страждань ОСОБА_1 , які виразилися в зміні його нормального життєвого ритму та вимагали від нього зусиль щодо відновлення своїх прав, розмір яких, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд оцінив в 5 000 грн., які стягнув з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 19.10.2016 року ОСОБА_1 ознайомлений з правами та обов`язками потерпілого у кримінальному провадженню № 0000393 від 01.08.2014 року.

Згідно постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Якутіна В. В. про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2014 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І. М. від 24.10.2014 року скасовано постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Якутіна В. В. про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2014 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Якутіна В. В. про закриття кримінального провадження від 26 січня 2015 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

22.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся на адресу прокурора Харківської області з клопотанням про проведення слідчих дій, усунення недоліків досудового розслідування, виконання вимог ухвал слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, продовження проведення досудового слідства.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Салайчук С. М. від 17.08.2015 року скасовано постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Якутіна В. В. про закриття кримінального провадження від 26 січня 2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не проведенням жодної слідчої дії після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2014 року.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Якутіна В. В. про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2015 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжова В. А. від 09.12.2015 року скасовано постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Якутіна В. В. про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не усуненням недоліків та не виконанням слідчих дій, зазначених в ухвалі суду.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Бондаренко О. С. про відмову у визнанні потерпілим від 12.02.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у визнанні у якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Корекян Н. Р. від 08.04.2016 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Бондаренко О. С. про відмову у визнанні потерпілим від 12.02.2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із відсутністю у постанові обґрунтування висновку про відсутність завданої заявнику матеріальної шкоди.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Чудновської І. І. від 14.03.2016 року скасовано постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із відсутністю належної перевірки доводів заявника, не встановленням місцезнаходження 23 скарг заявника, наявністю в матеріалах не засвідчених належним чином копій документів.

21.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся на адресу слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. з клопотанням про проведення слідчих дій, усунення недоліків досудового розслідування, виконання вимог ухвал слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, продовження проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Корекян Н. Р. від 24.06.2016 року зобов`язано компетентні органи прокуратури Харківської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.03.2016 року відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 220 КПК України.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. про відмову у визнанні потерпілим від 18.04.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у визнанні у якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Корекян Н. Р. від 24.06.2016 року скасовано постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. про відмову у визнанні потерпілим від 18.04.2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із відсутністю у постанові обґрунтування висновку про відсутність завданої заявнику матеріальної шкоди.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Корекян Н. Р. від 24.06.2016 року скасовано постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області Жеваго В. В. про закриття кримінального провадження від 28 квітня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не проведенням жодної слідчої дії, що були зазначені у попередній ухвалі слідчого судді.

25.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся на адресу прокурора Харківської області з клопотанням про притягнення до відповідальності слідчих у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 28 липня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Корекян Н. Р. від 21.09.2016 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 28 липня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не проведенням жодної слідчої дії, що були зазначені у попередній ухвалі слідчого судді.

22.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся на адресу слідчого відділу прокуратури Харківської області з клопотанням про проведення слідчих дій, усунення недоліків досудового розслідування, продовження якісного проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Міндарьової М. Ю. від 22.12.2016 року зобов`язано слідчого прокуратури Харківської області, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22.08.2016 року відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 03 листопада 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Чудновської І. І. від 30.11.2016 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 03 листопада 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не повним дослідженням обставин справи.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжова В. А. від 22.02.2017 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не з`ясуванням всіх зазначених заявником обставин вчиненого кримінального провадження.

20.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся на адресу слідчого відділу прокуратури Харківської області з клопотанням про проведення слідчих дій, усунення недоліків досудового розслідування, продовження якісного проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року.

28.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся на адресу слідчого відділу прокуратури Харківської області з клопотанням про призначення у кримінальному провадженні № 0000393 від 01.08.2014 року судово-товарознавчої експертизи та проведенні інших слідчих дій.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 31 березня 2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжова В. А. від 11.04.2017 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 31 березня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із не з`ясуванням всіх зазначених заявником обставин вчиненого кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 27 червня 2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І. І. від 13.08.2018 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 27 червня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із неповним дослідженням обставин кримінального провадження.

01.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся на адресу прокурора Харківської області з клопотанням про притягнення до відповідальності слідчих та прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 29 серпня 2018 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюк В. В. від 27.12.2018 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 29.08.2018 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 31 січня 2019 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Сіренко Ю. Ю. від 16.12.2019 року скасовано постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Яковлева О. І. про закриття кримінального провадження від 31.01.2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, а також неповнотою досудового розслідування.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві Шевченка А. В. про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього дільничного інспектора Київського РВ ОСОБА_2 та колишнього слідчого Київського РВ ОСОБА_3 складу кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України, ч. 2 ст. 357 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова Гомади В. А. від 06.07.2021 року скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві Шевченка А. В. про закриття кримінального провадження від 23.12.2020 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000393 від 01.08.2014 року, у зв`язку із передчасністю та необґрунтованістю оскаржуємої постанови, а також неповнотою досудового розслідування, відсутністю посилань на встановлені фактичні обставини.

У позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що неправомірними рішеннями та неефективним досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження посадовими особами досудового слідства завдано йому моральну та матеріальну шкоду, спричинену ушкодженням його здоров`я. Даний факт підтверджується виписками із історії хвороби ОСОБА_1 : стаціонарного хворого № 8238 ХМКЛ № 27 від 20.12.2014 року, № 8425 від 26.12.2015 року, № 8000 від 23.12.2016 року, № 7623 від 18.12.2017 року, № 3239 від 17.12.2018 року, № 2167 від 03.04.2019 року, № 4025 від 29.12.2020 року, від 28.04.2021 року ОСОБА_1 має захворювання: дисциркуляторна гіпертонічна атеро склеротична енцєфалопатія 2 стадії з лікворно-венозною дистензією вестибуло- атактичним синдромом; правостороння люмбоішалгія, болевий синдром; поперековий остеохондроз хребта; деформуючий остеоартроз колінних суглобів; активність 2 стадії; Ro зміни 1 ст. НФС 2 ст. Хронічний гастродуоденит; ремісія ; Гастро- зофагальна рефлюксна хвороба з єзофагітом А; Гемангіома правої долі печінки; Стеатогепатоз; ІБС-ішемічна хвороба серця; Атеросклеротичний кардіосклероз; Атеросклероз аорти, венечних артерій серця; СН 1 ст. Гіпертонічна хвороба 2 стадії 3 ступеню; Хронічний трахеобронхит, ремісія; ожиріння 1 ст., хронічний простатит, мікроліти нирок, хронічний бронхіт, хронічний холецистит, хронічний пієлоніфріт та інші; хворіє протягом багатьох років, у 2008 році лікувався у неврологічному відділенні ХМКЛ № 27; рекомендовано санаторно-курортне лікування у санаторіях кардіологічного, неврологічного та гастроентерологічного профілю.

Також спричинення матеріального збитку підтверджується копіями рахунків-фактури. Дані рахунки підлягають подальшій оплаті протягом встановленого терміну, а саме : № 18/05 від 18.05.2021 року на оплату путівки до санаторію «Лаванда» м. Моршин на суму 19005,00 грн.; № 2 від 30.04.2021 року на оплату путівки до санаторію «Royal Cezar 3» м. Трускавець у червні 2021 року на суму 19300,00 грн.; № 57037 від 20.05.2021 року за послуги бронювання, розміщення з лікуванням у санаторії «Сонячне Закарпаття» на суму 19320,00 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз положень статей 23, 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ у справі «Тома проти Люксембургу» (2001 рік) використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що слідчими суддями Червонозаводського та Ленінського районних судів міста Харкова винесено 17 ухвал щодо бездіяльність службових осіб, зокрема щодо: Харківської обласної прокуратури - 16, СУ ТУ ДБР у м. Полтаві - 1.

Судами неодноразово встановлювались факти порушень службовими особами Харківської обласної прокуратури та СУ ТУ ДБР у м. Полтаві вимог КПК України щодо порядку та строків розгляду заяв, скарг та клопотань позивача в рамках кримінальних проваджень із констатацією необхідності їх усунень.

Вказані ухвали слідчих суддів Червонозаводського та Ленінського районних судів міста Харкова подекуди виконувались не у повному обсязі та не у строки визначені законом.

Зазначена бездіяльність стала підставою для завдання позивачу душевних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема позивач був вимушений протягом тривалого часу і неодноразово звертатися до суду та правоохоронних органів для захисту своїх прав.

З огляду на викладене, Харківський апеляційний суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди.

Такі висновки відповідають змісту постанов Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 554/9353/18.

Визначаючи розмір моральної шкоди судом першої інстанції були враховані вищевказані обставини.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд правильно визначив розмір моральної шкоди, який є необхідним і достатнім, доведеним і таким, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи принцип розумності і справедливості.

Однак, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо способу стягнення, а саме: стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Як уже було зазначено, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції має бути викладена відповідно до вимог вказаних положень закону.

Отже, доводи апеляційних скарг частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні з викладенням резолютивної частини рішення суду першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Харківської обласної прокуратури та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року - змінити.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 (п`ять тисяч) грн.00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова