Справа № 760/7426/22
Провадження № 2-н/760/181/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Аксьонова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісіда-IVF»,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ТОВ «Ісіда-IVF» грошові кошти у сумі 72355,10 грн, з яких 72107 грн - заборгованість за договором, 248,10 грн - судовий збір за видачу наказу.

Ознайомившись із поданою заявою, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на п.7 ч.1 ст.161 ЦПК України.

Як вбачається із заяви між ТОВ «Ісіда-IVF» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання медичної допомоги №21590-н-л/21591-р-л від 13 грудня 2021 року.

Відповідно до п.2.1 договору предметом вказаного договору є надання ТОВ «Ісіда-IVF» пацієнту ОСОБА_1 медичних послуг.

При цьому, з умов договору не встановлено обов`язку клініки сплачувати грошові кошти, а відповідно з даного договору не вбачається, що ОСОБА_1 має право вимоги про стягнення заборгованості за договором.

Таким чином, заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, на підставі п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України необхідно відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ «Ісіда-IVF» грошових коштів у сумі 72355,10 грн.

Водночас, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання умов договору про надання медичної допомоги, зокрема щодо його розірвання та повернення сплачених коштів за договором, який повинен бути вирішений лише в позовному провадженні.

Керуючись статтями 19, 160-164, 165, 260, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісіда-IVF».

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд міста Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова