Справа № 509/1979/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.

розглянувши в порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/1979/22 за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

09.06.2022 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що за життя її дідусь вчинив заповіт на ім`я батька ОСОБА_2 та на ім`я дядька ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся ОСОБА_4 ,яка за життя також вчинила заповіт на ім`я ОСОБА_2 та на ім`я дядька ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дядько ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ще один дядько ОСОБА_5 .

За життя спадкодавці, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право особистої власності на квартиру (будинок) від 05 липня 1993 року (копію додаю, наявне в оригіналі). На момент смерті ОСОБА_6 , разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 бабуся заявника, батько ОСОБА_7 , дядьки ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 . Його частку в квартирі фактично прийняли, оскільки постійно проживали разом на час відкриття спадщини, але за життя не оформили у власність батько заявника ОСОБА_5 та дядько ОСОБА_3 .

На момент смерті ОСОБА_5 (одного з співвласників будинку), разом з ним були зареєстровані та проживали бабуся ОСОБА_4 , батько заявника ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 . Частку ОСОБА_5 також фактично прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але за життя не оформила бабуся, його мати ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.. 1261 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_3 разом з ним були зареєстровані та проживали батько заявника ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_4 , а коли вже померла бабуся в квартирі залишився лише батько.

Батько заявника помер останній, та після його смерті ОСОБА_1 звернулась до Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, а саме вищезазначеної квартири, оскільки батько фактично прийняв її всю, але за життя не встиг оформити правовстановлюючі документи на своє ім`я відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже після його смерті я маю право прийняти зазначену квартиру як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, але було отримано постанову про відмову з причини втрати 6-ти місячного строку для прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також нотаріус в усній формі порекомендував їй звернутись до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. А тому, встановлення юридичного факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.06.2022 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 13.07.2022 року витребувано від Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) завірену належним чином копію спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також витяг зі Спадкового реєстру про заповіти.

08.08.2022 року за вх № 108584/22 на виконання ухвали суду завідувачем державної нотаріальної контори Колісник Д.Ю. надіслано належним чином копію спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник в судове засідання не з`явилася, її представником до суду спрямовано клопотання про розгляд справи без участі сторони по справі, вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити.

Заінтересована особа Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області явку свого представника в судовому засіданні не забезпечила, при цьому 11.07.2022 року за вх № 8910/22 до суду надійшло клопотання яким представник просить проводити розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо вимог по заяві не зазначив.

За таких обставин, на підставі ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_8 , в графі батько вказаний ОСОБА_2 , в графі мати ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_6 , у віці 77 років смт Сарата Білгород-Дністровського (колишній Саратський) району Одеської області, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №6 від 06 травня 2022 року, який був дідом заявнику.

За життя дід вчинив заповіт на ім`я батька заявника ОСОБА_2 та на ім`я свого сина, дядька заявника ОСОБА_3 , яким заповів їм в рівних частках (по 1/2) все своє майно, яке належите йому на момент його смерті, все те, на що він за законом матиме право в тому числі належну йому частку квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся заявника ОСОБА_4 в смт Сарата Білгород-Дністровського (колишній Саратський) району Одеської області у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим 16 грудня 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис зроблено за №558 від 16 грудня 2013 року.

За життя бабуся також вчинила заповіт на ім`я ОСОБА_2 та на ім`я ОСОБА_3 , яким заповіла їм в рівних частках (по 1/2) все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй та все те, на що вона за законом матиме право.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 батько заявника в смт Сарата Білгород-Дністровського (колишній Саратський) району Одеської області у віці 71 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим 18 серпня 2020 року, Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис зроблено за №375 від 18 червня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 в смт Сарата Білгород-Дністровського (колишній Саратський) району Одеської області у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 20 лютого 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис зроблено за №61 від 20 лютого 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , в смт Сарата Білгород-Дністровського (колишній Саратський) району Одеської області у віці 53 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , виданим 11 липня 2006 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис зроблено за №45 від 11 липня 2006 року.

За життя спадкодавці, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності отримали у власність квартиру АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право особистої власності на квартиру (будинок) від 05 липня 1993 року.

На момент смерті ОСОБА_6 (одного з співвласників будинку), разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №463 від 10.05.2022 року.

Його частку в квартирі фактично прийняли, оскільки постійно проживали разом на час відкриття спадщини, але за життя не оформили у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті ОСОБА_5 (одного з співвласників будинку), разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №463 від 10.05.2022 року.

Частку ОСОБА_5 також фактично прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але за життя не оформила ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_3 разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а коли вже померла ОСОБА_4 в квартирі залишився лише батько завника.

З грудня 2019 року та до моменту смерті батька, а саме ІНФОРМАЦІЯ_8 заявник постійно проживала разом з ним, оскільки через його хворобу він не міг себе самостійно обходити, вказане підтверджується довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №470 від 11 травня 2021 року.

ОСОБА_5 помер, та після його смерті ОСОБА_1 звернулась до Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, а саме вищезазначеної квартири, оскільки батько фактично прийняв її всю, але за життя не встиг оформити правовстановлюючі документи на своє ім`я відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже після його смерті вона має право прийняти зазначену квартиру як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України.

За вказаним зверненням ОСОБА_1 отримано постанову про відмову від 10 травня 2022 року №109/02-31 з причини втрати шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з її батьком ОСОБА_5 на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,81,264,265,315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко