Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2022 Справа №607/10361/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Тернопільської філії приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» в особі Тернопільської філії приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, у якому, просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в її користь 98 565,91 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 08.03.2020 року близько 06 год. 40 хв. на автодорозі «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка» на 166 км.+750 м., поблизу населеного пункту С.Романівка, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307 «Славута» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м.Тернопіль, не впорався із керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного транспортного потоку, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , в напрямку м.Підволочиськ. У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної події, пасажир ЗАЗ 110307 «Славута» син позивача отримав тілесні ушкодження та потрапив до КНП «Тернопільська університетська лікарня». ОСОБА_1 понесла витрати на лікування, діагностику, реабілітацію та додаткові витрати зумовлені необхідністю придбання ліків, посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, стороннього догляду свого вина ОСОБА_5 , оскільки останній перебував у клінічній комі та не міг забезпечити себе самостійно ліками. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер внаслідок отриманих травм у дорожньо-транспортній пригоді. 21.08.2020 року вироком Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була забезпечена полісом №АО 5490248 в АТ «СК ТАС». 15.07.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, за наслідками розгляду якої ПрАТ «СГ ТАС» порахувало 41888 грн. у якості страхового відшкодування у яку увійшли наступні виплати: 28338 грн. моральна шкода, 13550 грн. витрати на поховання. Проте, кошти в розмірі 98565,91 грн., як витрати на лікування на потерпілого відповідачем не виплачено, чим порушено права позивача, а тому відмову уу їх виплаті позивач вважає незаконною. Відповідно до вимог ст..24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрутовані витрати, пов`язані із доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відтак, позивач просить задовольнити позов з наведених вище підстав.

Представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» подав суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджується із вимогами позивача. Так, шкода, пов`язана із смертю потерпілого згідно пункту 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 38400 грн.. Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) на одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку та виплачується рівними частинами: 4723х12=56676 грн. (доля матері ОСОБА_1 56676/2=28338). Також, згідно наданих чеків позивачем сума витрат пов`язаних із організацією поховання склала 13550 грн.. ОСОБА_1 було виплачено моральну шкоду та витрати на поховання у повному розмірі 41888 грн. Крім цього, зазначив, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст..35.1) не передбачено право заявника на отримання страхового відшкодування у разі, якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Вважає, що в силу вимог п.3 ч.1 ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Таким чином, відповідач вважає, що він не повинен відшкодовувати шкоду завдану здоров`ю потерпілого, якщо він помер, тому вимога позивача щодо стягнення з АТ «СГ «ТАС» 98565,91 грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5 вважає безпідставною, необґрунтованою, такою, що суперечить вимогам зазначеного вище Закону.

Позивач відповіді на відзив не подавав.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 письмових пояснень щодо позову не подавали.

14.09.2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самуляк М.Ю. в судове засідання не прибув, подавши заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечує, з підстав наведених у відзиві на позов.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, хоча належним чином неодноразово повідомлялись про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.08.2020 року у справі №607/10768/20, який набрав законної сили, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі та строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Як убачається із вказаного вироку «… 08 березня 2020 року приблизно о 06 год. 40 хв. водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним автомобілем марки «ЗАЗ» моделі 110307, н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9. /а/ Правил дорожнього руху, згідно яких водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та вимоги п. 31.4.5 /г/ ПДР, в порушення яких на одну /задню/ вісь вказаного транспортного засобу було встановлено шини різних моделей, різної сезонності з різними малюнками протектора, що могло бути виявлено водієм в процесі огляду перед початком руху. Під час керування автомобілем водій ОСОБА_6 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у разі її зміни, своєчасно відреагувати, та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. /б, д/ ПДР. Через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок порушення вимог п. 10.1. ПДР, рухаючись у напрямку м. Тернопіль за межами населеного пункту с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області, автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», ОСОБА_6 , змінив напрямок руху автомобіля вліво, внаслідок чого керований ним автомобіль марки «ЗАЗ» моделі 110307, н.з. НОМЕР_1 , перетнув горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу, призначену для руху в зустрічному напрямку. В цей час автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в напрямку до м. Хмельницький зі швидкістю 80 км/год. рухався технічно справний автомобіль «Volkswagen» моделі «Vento», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем в межах своєї смуги, з одним дорослим пасажиром ОСОБА_7 , та двома малолітніми пасажирами. Внаслідок виїзду керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, водій ОСОБА_6 створив аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія ОСОБА_4 , позбавивши його можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню дорожньо-транспортної пригоди /далі - ДТП/ та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній відносно свого руху смузі. Порушенням водієм ОСОБА_6 вимог п.п.2.3 (б,д), 2.9 (а), 10.1, 31.4.5 (г ПДР та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження та ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого…».

Вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України).

Таким чином, не підлягає доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди під час якої загинув ОСОБА_5 , а також винуватість ОСОБА_3 у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданого 08 квітня 2020 року виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району тернопільської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації наданої КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 23.06.2020 року №01-3/972, наданої на запит адвоката Самуляка М.Ю., ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 08.03.2020 року по 03.04.2020 року. За час лікування батьками пацієнта ОСОБА_5 за власні кошти було придбано медикаменти та вироби медичного призначення.

Відповідно до наданих копій касових та товарних чеків, замовлення на дослідження аналізів, виданих медичною лабораторією «Панакея», наданих позивачем, ОСОБА_5 у медичних закладах було придбано медикаментів та виробів медичного призначення, а також оплачено послуг на загальну суму 98565,91 грн.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_6 на момент ДТП був забезпечений у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5490248 від 10.06.2019 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн.. Розмір франшизи складає 0 грн.

15 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_11 звернулись до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої ОСОБА_1 просила виплатити витрати понесені на лікування вина ОСОБА_5 у розмірі 98565,91 грн.; витрати на поховання сина ОСОБА_5 у розмірі 13550 грн., а також моральну шкоду у розмірі 28338 грн. завданої смертю сина ОСОБА_5 .

Як вбачається із страхового акту №09749/44/720, затвердженого начальником Управління врегулювання страхових випадків з медичного та особистого страхування АТ СГ «ТАС», зазначеним товариством прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 41888 грн., з яких: 13550 грн. витрати на поховання згідно наданих документів та моральної шкоди на суму 28 338 грн., які позивачу було виплачено, що не заперечується та визнається нею, а тому не підлягає доказуванню. У виплаті витрат понесених на лікування сина у розмірі 98565, 91 грн., відмовлено.

Відповідно до інформації, викладеній у листі ПрАТ СГ ТАС від 10.12.2020 року №20161/7120, адресованій ОСОБА_1 , останній зазначеним страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачено право членів сім`ї на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого.

Згідно із ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом зазначеного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в стому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на вищевикладене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник і страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.23.1) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( п.п.24.1, 24.2) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування(регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Згідно із ст.27 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачка понесла витрати на поховання потерпілого ОСОБА_5 та за її зверненням страховиком у відповідності до ст.27 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була відшкодована матеріальна (витрати на поховання), а також моральна шкода внаслідок смерті потерпілого.

Що стосується витрат на лікування сина ОСОБА_5 , системний аналіз норм ст.ст. 22, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що витрати на лікування потерпілого відшкодовується страховиком лише потерпілому внаслідок ДТП, а не іншим особам.

Відповідачем не оспорювалось, що позивач понесла витрати на лікування свого сина ОСОБА_5 , однак потерпілою від ДТП позивачка вона не являється, що виключає наявність підстав для виплати їй страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоров`я. У зв`язку зі смертю потерпілої особи право вимоги на відшкодування таких витрат у позивачки настає відповідно до ст. 23, 1166 ЦК України до особи, заподіювача шкоди, яким є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , відтак, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування на лікування потерпілого ОСОБА_12 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ВС України від 12 вересня 2018 року у справі №712/1503/17.

Враховуючи наведене, оцінивши та дослідивши докази у судовому засіданні, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Тернопільської філії приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування не підлягає до задоволення. Щодо покликання позивача на ту обставину, що позивач, як мати померлого ОСОБА_5 має право на відшкодування витрат понесених на його лікування, суд зазначає, що згідно інформації КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР від 23.06.2020 року №01-3/972, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 08.03.2020 року по 03.04.2020 року з приводу важкої політтравми з ушкодженням кісток тазу, стегнових кісток, нирок та перебував у церебральній комі ІІІ ступеня, у зв`язку із цим потребував стороннього догляду та не міг нести витрат на своє лікування, а медикаменти на його лікування придбавались позивачем. Відтак, суд вважає, що з урахуванням положень пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", витрати пов`язані з лікуванням потерпілого відшкодовуються страховиком лише потерпілому, якими є особи, життю та здоров`ю яких заподіяна шкода, внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Тернопільської філії приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан