Провадження № 2/752/4214/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді- Хоменко В.С.

при секретарі - Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

у листопаді 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 :

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 2799,80 грн., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 39499,79 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 28617,40 грн.;

- витрати, пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн., а також судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову вказав на те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з центрального опалення та/або постачання гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго».

Вказав, що ОСОБА_1 користується послугами, але свої зобов`язання по сплаті за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води виконує неналежно, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За таких обставин, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з центрального опалення та з постачання гарячої води.

Ухвалою від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (т. 1 а.с. 47-48).

05.01.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти позову за його безпідставністю та недоведеністю та відсутністю заборгованості. Також просила залучити до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_2 і є споживачами житлово-комунальних послуг (т. 1 а.с. 54-67).

Ухвалою суду від 19.01.2022 у задоволенні заяві відповідача про залучення співвідповідачів відмовлено (т. 1 а.с. 234-235).

19.01.2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд цивільної справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено (т. 1 а.с. 236-238).

Ухвалою суду від 26.01.2022 року у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено (т. 1 а.с. 246-248).

Ухвалою суду від 26.01.2022 року відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_8 на позовну заяву залишена без руху (т. 1 а.с. 249).

08.06.2022 року представник позивача направив заяву про усунення недоліків (т. 2 а.с. 4-9).

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат (а.с. 33).

Відповідно до Додатку № 1 та додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 49 130,18 грн. за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 7, 8).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту укладання та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IVта Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання.

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг Споживачем.

Квартира за адресою: АДРЕСА_3 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідач користується послугами, але не виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість.

На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що станом на 01.08.2021 року загальна заборгованість складає:

-за послуги з централізованого опалення -2 799,80 грн.;

- за послуги з постачання гарячої води -68 617,40 грн. (а.с. 5,6).

Спірні правовідносини регулюються ЦК України, Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Згідно ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Згідно ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16).

Наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц).

При зверненні до суду, позивачем пред`явлені ним вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначила про те, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 перебуває у приватній спільній частковій власності, крім відповідача у вказаній квартирі проживає ще 7 осіб.

Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2021 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровано 09.10.2017 року за ОСОБА_1 у розмірі 1/8 спільної частки (а.с. 9-11).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 46).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, остання є власником 1/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до наданих КП «Київтеплоенерго» розрахунків ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої зобов`язання по оплаті наданих йому послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять. ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування наданих позивачем розрахунків та доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань по оплаті наданих послуг в повному обсязі. Надані відповідачем квитанції про проведені оплат, як вбачається, враховані позивачем при проведенні розрахунку заборгованості. Вказаного не спростовує й наданий відповідачем розрахунок.

При цьому, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказала про те, що розрахунки позивача здійснені неправильно, послугами з гарячого водопостачання вона не користується, оскільки у квартирі, частка якої перебуває у її власності, встановлений бойлер.

Разом з тим, вказане не може бути підставою для звільнення її від обов`язку по оплаті послуг постачання гарячої води, оскільки на неї покладений такий обов`язок як споживача послуги. При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16).

До того ж, згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Отже, навіть якщо у споживача встановлений бойлер, і він користуєтесь лише ним, але при цьому в будинку є система гарячого водопостачання, то необхідно щомісяця протягом останнього тижня передавати показання лічильника гарячої води. В іншому випадку в рахунках за гарячу воду будуть відображені нарахування за середнім обсягом споживання у попередні періоди.

Вказане стосується й засобів обліку.

Відомості про те, що відповідач здійснювала зняття та передачу показань квартирного засобу обліку виконавцю матеріали справи не містять, останньою не надано та не заявлено жодних клопотань про отримання таких відомостей через неможливість їх отримати самостійно. Також, відповідач не надала доказів на підтвердження неправильного нарахування їй заборгованості.

Вищевказаних висновків суду не спростовують й надані відповідачем квитанції про перерахування коштів.

Довідка ТОВ фірма «Квартет» ЛТД від 18.03.2020 року № 13, видана ОСОБА_2 - співвласнику квартири АДРЕСА_2 , про відсутність претензій Товариства, оскільки заборгованість погашення в повному обсязі, не приймається до уваги судом як належний доказ щодо відсутності заборгованості перед позивачем, адже не входить в предмет доказування з огляду на характер правовідносин, які виникли саме між сторонами у даній справі.

За таких обставин, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

Разом з тим, суд вважає, що заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 , проте, у розмірах відповідно до її частки у спільній частковій власності, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі ст. 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2020 року у справі № 703/2200/15-ц вказав, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником 1/8 частини квартири АДРЕСА_2 .

Оскільки співвласникам зазначеної квартири надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у них виник обов`язок оплатити ці послуги.

Заборгованість з оплати наданих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води становить суму в розмірі 42 299,59 грн., з заборгованість з оплати наданих із 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води становить суму в розмірі 28 617,40 грн., що підтверджується наданими стороною позивача розрахунками, які відповідачем в ході розгляду справи спростовані не були, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань зі сплати за надані послуги.

Відповідно до положень ст. 360 ЦК України кожен із співвласників частини квартири АДРЕСА_2 , повинен сплатити заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30.01.2019 року у справі № 552/6381/17, від 13.03.2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27.03.2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17).

Зважаючи на те, що позов про стягнення заборгованості пред`явлено позивачем лише до одного зі співвласників 1/8 частини квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів інших співвласників зазначеної частини квартири позивачем в ході розгляду справи не заявлено, а відтак стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пропорційно до частки відповідача (1/8 частина) у праві спільної часткової власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 , що становить: 349,98 грн. (2 799,80 грн.: 4) - заборгованість з оплати наданих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення, 4 937,48 грн. (39 499,79 грн.: 8) - заборгованість з оплати наданих до 01.05.2018 року послуг постачання гарячої води, а також 3 577,18 грн. (28 617,40 грн.:8) - заборгованість з оплати наданих із 01.05.2018 року послуг з постачання гарячої води.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість пропорційно до розміру частки відповідача у праві спільної часткової власності на частину квартири.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме суму в розмірі 283,75 грн.

Крім того, витрати позивача, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не є судовими витратами у розумінні ст. 133 ЦПК України, а тому компенсації не підлягають, в зв`язку з чим у їх стягненні із відповідача на користь позивача слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»:

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 349,97 грн. (триста сорок дев`ять гривень 97 копійок), заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 4 937,48 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім гривень 48 копійок);

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 3577,17 грн. (три тисячі п`ятсот сімдесят сім гривень 17 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 283,75 грн. (двісті вісімдесят три гривні 75 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», 01001, м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5, .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко