У Х В А Л А

27 липня 2022 року

м. Київ

Справа № 308/12261/19

Провадження № 14-60цс22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Сімоненко В. М.,

суддів: Анцупової Т. О., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Желєзного І. В.,

Золотнікова О. С., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М.,

Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.,

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, третя особа - яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Рутковським Сергієм Васильовичем, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року та на постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року та касаційну скаргу Закарпатської обласної ради на постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Закарпатської

обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача -Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування рішення.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з наказом начальника Управління охорони здоров`я Закарпатської облдержадміністрації від 06 вересня 2004 року № 456-к, заступника головного лікаря з хірургічної допомоги ОСОБА_1 , звільнено із займаної посади в порядку переводу по пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України) та цього ж дня призначено головним лікарем комунального закладу «Обласний клінічний онкологічний диспансер».

У подальшому комунальний заклад змінив назву на «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (далі -КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер»).

3. 16 травня 2019 року п`ятнадцята сесія VII скликання Закарпатської обласної ради прийняла рішення № 1482 «Про припинення (реорганізацію шляхом перетворення) комунальних закладів охорони здоров`я Закарпатської обласної ради».

4. 26 вересня 2019 року шістнадцята сесія VII скликання Закарпатської обласної ради прийняла рішення № 1576 «Про створення КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради», яким вирішила, зокрема:

- створити юридичну особу публічного права - КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права - КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (пункт 1);

- КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (пункт 6);

- призначити ОСОБА_1 в порядку переведення на посаду директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради з посади головного лікаря КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом укладення контракту строком на 1 рік (пункт 7);

- доручити голові Закарпатської обласної ради підписати контракт з ОСОБА_1 терміном на 1 рік (пункт 8).

5. Позивач просив визнати незаконними та скасувати пункти рішення шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня

2019 року № 1576 «Про створення КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради», а саме:

- пункт 7 у частині: «шляхом укладення контракту строком на 1 рік»;

- пункт 8 - в цілому.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

6. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

7. Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані ним пункти рішення Закарпатської обласної ради не порушують його право на працю, оскільки він продовжує працювати на тій самій посаді, а тільки створюють передумови його переведення та укладення з ним у майбутньому строкового трудового контракту, тому відсутній предмет судового захисту.

8. Також, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції зазначав,

що зазначений спір - є спором про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 361/2965/15-а, провадження

№ 11-190апп18).

9. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року № 1576 «Про створення КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради» визнано незаконними та скасовано: - пункт 7 у частині формулювання щодо визначення строку контракту «на 1 рік»;- пункт 8 у частині формулювання щодо визначення терміну контракту «на 1 рік». В іншій частині позову відмовлено.

10. Апеляційний суд виходив з того, що зазначений спір є спором про цивільне право. Сам по собі статус відповідача як суб`єкта владних повноважень не змінює характеру і суті спірних правовідносин, у яких має місце спір про захист трудового права, яке вже виникло, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст наведених у касаційних скаргах вимог

11. 23 вересня 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга від ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Рутковським С. В. на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 04 серпня 2021 року, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги з підстав передбачених

пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

12. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні не врахував висновки, які викладені в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2021 року справа № 457/295/20 (провадження № 61-1664св21), від 04 квітня 2018 року справа № 753/4687/17 (провадження № 61-6242св 18), від 07 листопада 2018 року справа № 398/3701/16-ц (провадження № 61-16254св18), від 25 листопада

2019 року у справі № 756/3578/17 (провадження № 61- 45760св18), в яких містяться висновки щодо застосування норми права, відносно підстав припинення трудового договору, які передбачені іншими законами (пункт 9 статті 36 КЗпП України).

13. Вважає, що укладання трудових договорів у формі контракту є обов`язковим лише для осіб, які призначаються на посади керівників закладів охорони здоров`я після 01 січня 2012 року і не поширюється на керівників цих закладів, призначених до цієї дати.

14. На думку скаржника, положення частини четвертої статті 36 КЗпП України поширюється на керівників закладів охорони здоров`я, які працюють за безстроковими трудовими договорами або контрактами, якщо інше не визначено у контракті. Таким чином, у разі перетворення комунальної установи у комунальне некомерційне підприємство, заклад охорони здоров`я продовжує здійснювати свою діяльність в новій організаційно-правовій формі і є правонаступником всіх прав та обов`язків закладу охорони здоров`я, що припиняється, в тому числі - в частині продовження трудових відносин з найманими працівниками, зокрема, керівником.

15. У свої касаційній скарзі позивач не заперечував щодо розгляду справи у порядку цивільної юрисдикції.

16. 29 вересня 2021 року Закарпатська обласна рада також подала до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року залишити без змін, з підстав передбачених пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

17. Касаційна скарга Закарпатської обласної ради мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, які викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц, та у постанові від 07 жовтня

2020 року у справі № 450/2286/16-ц, щодо визначення юрисдикції у відповідному спорі, внаслідок чого суд прийняв незаконну і необґрунтовану постанову.

18. Відповідач вважає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах станом на дату подання касаційної скарги відсутній. Відповідач під час підготовчого провадження у вказаній справі заявляв, що рішення Закарпатської обласної ради № 1576

від 26 вересня 2019 року прийнято суб`єктом владних повноважень; у спірних відносинах наявний публічний інтерес територіальних громад сіл, селищ, міст області, у спільній власності якої перебуває заклад охорони здоров`я Закарпатський протипухлинний центр. Такий публічний інтерес має визначальне значення при розгляді даного спору, а подальші трудові відносини призначеного керівника комунального закладу охорони здоров`я -мають похідний, другорядний характер.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

19. У грудні 2021 року Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить у задоволенні вимог касаційної скарги ОСОБА_1 в частині скасування рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року відмовити, скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду

від 04 серпня 2021 року з мотивів, які викладені у касаційній скарзі Закарпатської обласної ради.

Рух справи в суді касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

21. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2021 року поновлено Закарпатській обласній раді строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Закарпатської обласної ради та витребувано справу з суду першої інстанції.

22. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

23. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною шостою

статті 403 ЦПК України.

24. Ухвала мотивована тим, що відповідач оскаржує постанову апеляційного суду з підстав порушення правил предметної юрисдикції та вважає, що спір у цій справі має вирішуватись за правилами адміністративної юрисдикції, оскільки:

- Закарпатська обласна рада є суб`єктом владних повноважень;

- у спірних відносинах наявний публічний інтерес, який має визначальний характер;

- трудові відносини мають похідний, другорядний характер.

25. Також, колегія суддів зазначає, що відповідач у своїй касаційній скарзі посилався на те, що у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду щодо питання предметної юрисдикції спору, а тому Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає наявними умови, передбачені частиною шостою статті 403 ЦПК України, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

26. Перевіривши підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, остання зазначає таке.

27. Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

28. Відтак, за змістом цієї норми, судом повинно бути встановлено не тільки відсутність виключень, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України та одночасна наявність наступних фактів:

1) учасник заявляв про порушення правил юрисдикції у судах попередніх інстанцій;

2) учасник посилався на судові рішення Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду, який розглянув справу з подібними правовідносинами у іншій юрисдикції;

3) Велика Палата Верховного Суду не викладала правових висновків, щодо визначення юрисдикції у подібних правовідносинах.

29. Наявність у частині шостій статті 403 ЦПК Україниумов передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зумовлена підставами касаційного оскарження судових рішень (стаття 389 ЦПК України) та межами повноважень колегій суду, судових палат та об`єднаних палат Касаційних судів у складі Верховного Суду та повноваженнями Великої Палати Верховного Суду

(стаття 400 ЦПК України).

30. За узагальненим змістом частини другої статті 389 та статті 403 ЦПК України передбачається, що правова проблема, пов`язана з юрисдикцією спору, за наявності різних правових позицій одного Касаційного суду у складі Верховного Суду вирішуються палатою чи об`єднаною палатою цього ж суду. І лише наявність різних правових позицій іншого касаційного суду, у тому числі щодо юрисдикції, є однією з підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (частина третя статті 403 ЦПК України).

31. У зв`язку набранням чинності, з 08 лютого 2020 року Законом України

від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» сама по собі відсутність висновку Великої Палати Верховного Суду щодо визначення юрисдикції у певних правовідносинах без наявності правових позицій касаційного суду різної юрисдикції, не є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки не створює юрисдикційної проблеми.

32. Відсутність судових рішень іншого касаційного суду свідчить про право Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду висловити правову позицію щодо спору у цій справі з застосуванням критеріїв, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постановах, зазначених у пункті 41 цієї ухвали.

33. Посилаючись на оскарження судових рішень з підстав порушення судами правил юрисдикції, у тому числі у судах попередніх інстанцій, відповідач не обґрунтував порушення судами правил юрисдикції саме наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібними правовідносинами.

34. Слід також зауважити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалась щодо критеріїв визначення юрисдикції спору.

35. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 638/14011/16-ц зазначено, що судова юрисдикція - це інститут права, покликаний

розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Це і компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

36. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

37. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

38. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

39. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, що виникають із індивідуальних, цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

40. Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу сторін спору та предмета позовних вимог, тощо.

41. Ці позиції викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20),

від 16 червня 2020 року у справі № 756/3456/19 (провадження № 14-543цс19),

від 26 лютого 2020 року у справі № 210/5659/18 (провадження № 14-632цс19),

від 12 лютого 2020 року у справі №693/1140/16-ц (провадження №14-4цс20) та інших.

42. Позицію щодо юрисдикції подібного спору висловила Велика Палата Верховного Суду у справі №822/160/16 (провадження №11-1120апп18) за позовом ОСОБА_2 до Волочиської районної ради Хмельницької області, Волочиської районної державної адміністрації у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження та рішення (щодо звільнення позивача з посади головного лікаря Волочиського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Хмельницької області).

43. Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Керуючись статтями 403 та 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Повернути справу № 308/12261/19 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, третя особа - яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Рутковським Сергієм Васильовичем, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року та на постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року та касаційну скаргу Закарпатської обласної ради на постанову Закарпатського апеляційного суду

від 04 серпня 2021 рокуна розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Сімоненко

Судді: Т. О. Анцупова К. М. Пільков

І. В. Григор`єва О. Б. Прокопенко

М. І. Гриців Л. І. Рогач

І. В. Желєзний О. М. Ситнік

О. С. Золотніков І. В. Ткач

В. С. Князєв О. С. Ткачук

Г. Р. Крет С. П. Штелик

Л. М. Лобойко