Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4787/22
У Х В А Л А

11.08.2022 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Іщенко Р.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100,

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, оф. 215,

третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, адреса: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Троїцька, 89-А,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 38365 від 24 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 233 499,89 грн.

11 серпня 2022 року позивачем ОСОБА_2 подано суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення на підставі оскаржуваного ним виконавчого напису № 38365 від 24 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що забезпечення позову дозволить уникнення неправомірного стягнення коштів з його доходів., оскільки існує реальна загроза неможливості ефективного захисту та поновлення у цьому провадженні його прав на повернення безпідставно набутих стягувачем грошових коштів у разі визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Тому просив суд зупинити примусове стягнення за виконавчим написом № 38365, виданим 24 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 233 499,89 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, виконавче провадження № 63979153.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Тому дану заяву суд розглядає без повідомлення сторін.

Вирішуючи зазначену заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При застосуванні заходів забезпечення позову суд має виходити із засад розумності, справедливості, добросовісності та із співмірності засобів забезпечення позову з розміром позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 23 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63979153 з виконання виконавчого напису № 38365 від 24 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 233 499,89 грн.

Згідно ч. 1 п. 6 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі оскаржуваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження та звернуто стягнення на доходи позивача, тому є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення його позову.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 38365 від 24 листопада 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 233 499,89 грн.

Керуючись ст. ст.149, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

У порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 38365 від 24 листопада 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 233 499,89 грн - до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цивільної справи № 552/2066/22 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Примірник ухвали надіслати для виконання особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Головуючий О.А.Самсонова