МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
___________________________________________________________________________________________________________
Провадженння 2/521/1104/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

Первісний позов

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

предмет позову : стягнення пені по аліментах

Зустрічний позов

позивач : ОСОБА_2

відповідач : ОСОБА_1

третя особа: Другий Малиновський ВДВС у м.Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м.Одеса)

предмет позову : звільнення від сплати заборгованості по аліментах

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача пені по аліментах.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2010 року по справі №2-6616/10 з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22.07.2010 року до досягнення сином повноліття.

Позивач стверджувала, що відповідач від сплати аліментів ухилився.

Заборгованість по аліментах з квітня 2011 року по квітень 2021 року складає 172 100, 25 грн.

Пеня по аліментах за період з травня 2019 року по квітень 2021 року складає 224 837, 44 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2022 року до спільного розгляду із первісним позовом прийнятий зустрічний позов ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах за період з квітня 2011 року по квітень 2021 рок, позовні вимоги об`єднані в одне провадження.

Так, ОСОБА_2 в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог, заперечень проти первісного позову послався на те, що на час вирішення даного спору сторони перебувають шлюбу. В 2010 році сторони домовились ініціювати судове провадження №2-6616/10, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти з метою штучного зменшення розміру аліментів останнього на дитину від іншому шлюбу. З моменту укладення шлюбу та по 2021 рік він повністю утримував свою родину. Наприкінці 2020 року між сторонами виник конфлікт через фінансові бажання дружини. Отримавши відмову від ОСОБА_2 свої фінансові плани дружина вирішила реалізувати, фактично стягнувши аліменти через 11 років після ухвалення судового рішення про них, про що ОСОБА_2 дізнався тільки 17.08.2021 року. З 2021 року сторони домовились про сплату аліментів на сина в розмірі 4000 грн. щомісячно. Така сплата фактично здійснювалась ОСОБА_2 , виконавець дружиною про отримання таких виплат повідомлений не був, факт добровільного утримання сім`ї після отримання рішення суду про стягнення аліментів протягом багатьох років дружина від виконавця також приховала.

Позивач за зустрічним позовом стверджував, що жодна заборгованість з його вини по аліментах відсутня, ОСОБА_4 , будучі добре обізнано про повне утримання її сім*ї чоловіком до квітня 2021 року виконавчий лист до виконання свідомо не пред`являла. Зазначене, на думку ОСОБА_2 свідчить про законні підстави для звільнення позивача від заборгованості, виключає, відповідно, його відповідальності у виді пені по аліментах.

Представник позивача за первісним позовом в процесі розгляду справи позов підтримав, зустрічний позов не визнав. В останнє судове засідання не з`явився.

Представник позивача за зустрічним позовом позов підтримав, первісний позов не визнав.

Поважна причини неявки ОСОБА_1 в останнє судове засідання відсутня, її неявка з урахуванням вирішених судом клопотань та доказів в порядку статті 257 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Третя особа - Другий Малиновський ВДВС у м.Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м.Одеса) процесуальним правом надання пояснень по суті спору не скористався.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, докази, на які сторони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що первісний позов є безпідставним, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 , актовий запис 505).

На час вирішення спору сторони перебувають у шлюбу.

Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , актовий запис 692.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2010 року по справі №2-6616/10 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку батька щомісячно, починаючи з 22.07.2010 року до досягнення сином повноліття.

Рішення набрало законної сили.

23.11.2010 року стягувачу ОСОБА_1 судом виданий виконавчий лист.

15.04.2021 року через 11 років виконавчий лист пред`явлений дружиною до виконання.

Зазначене підтверджується заявою стягувача в матеріалах виконавчого провадження № 65169787 про примусове виконання рішення вх.4149 від 15.04.2021 року.

Станом на 01.05.2021 року за період з квітня 2011 року по квітень 2021 року державним виконавцем, відповідно, розрахована заборгованість платника по аліментах в розмірі 172 100,25 грн.

За період з травня 2019 року по квітень 2021 року позивачем визначена пеня по аліментах в розмірі 224 837,44 грн.

При вирішення спору суд враховує, що створення заборгованості за аліментами відбувається у випадку, коли особа вже звернулася до суду, суд виніс рішення щодо стягнення аліментів на дитину, але за певної причини це рішення не виконується.

Виникнення заборгованості за аліментами може бути пов`язане як з певними об`єктивними обставинами (наприклад, призупиненням виконавчого провадження), так і з несумлінним поводженням одержувача або платника аліментів (неповідомлення про місце проживання і роботи; приховання видів заробітку, що відповідно до законодавства підлягають обліку при відрахуванні аліментів за рішенням суду; приховання майна тощо).

Особливості порядку визначення і стягнення заборгованості залежать від того, у якому порядку сплачувалися аліменти (добровільно чи підлягали стягненню за рішенням суду), а також з яких причин виникла заборгованість.

Відповідно до ч.3 стаття 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

За ч. 4 ст. 194 СК заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 СК, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Так, якщо рішення суду про стягнення аліментів не могло бути виконане з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, стягнення заборгованості можливе за весь минулий період несплати аліментів, навіть якщо він перевищує три роки.

Як правило, стягнення заборгованості за аліментами ставить платника в досить скрутне становище.

Тому в законі передбачається можливість повного або часткового звільнення від її сплати.

Ці питання вирішуються судом за позовом особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, якщо заборгованість виникла:

а) у зв`язку з тяжкою хворобою платника аліментів;

б) за іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК).

Перелік таких обставин законом не визначений та в кожному конкретному випадку оцінюється судом.

В редакції статті 197 СК України станом до 08.06.2016 року суд міг повністю звільнити платника від сплати заборгованості, якщо заборгованість виникла також і з вини одержувача аліментів унаслідок непред`явлення ним без поважної причини виконавчого листа до виконання.

Несвоєчасна сплата аліментів, в свою чергу передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Обчислюючи розмір неустойки суд виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем у розрахунку та існує на час звернення позивачем до суду з позовом.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, зокрема, від 18.11.2020 року в справі № 337/3135/17 (провадження № 61-36292св18).

Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2020 року в справі № 357/14929/18 (провадження № 61-20849св19) суд дійшов висновку, що стягнення неустойки (пені) є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Так, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів.

Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Так, повне матеріальне утримання сім`ї ОСОБА_2 до 2021 року дружиною не спростовано.

В подальшому в добровільному порядку ОСОБА_2 на утримання сину дружині сплачені в період з січня 2021 року по червень 2021 року аліменти в розмірі по 4000 грн. щомісячно.

Зазначене підтверджується квитанціями №ПН 2788 від 12.01.2021 року, №ПН 1888 від 01.02.2021 року, №ПН 787 від 02.03.2021 року, №ПН 23324262 від 01.04.2021 року, №ПН 33767748 від 11.05.2021 року.

Про наявність виконавчого провадження по виконанню судового рішення від 09.11.2010 року по справі №2-6616/10 платник ОСОБА_2 дізнався тільки 17.08.2021 року.

Так, за матеріалами виконавчого провадження № 65169787 :

- поштове повідомленням «Укрпошти» про направлення на адресу ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження даних про його отримання боржником не містить

- 14.07.2021 року представник ОСОБА_2 звернувся до виконавчої служби із заявою про ознайомлення із з матеріалами виконавчого провадження (вх.номер заяви 10444)

- 17.08.2021 року представник боржника ознайомлений із виконавчим провадження (вх.номер заяви 13023).

Окрім того, за час виконавчого провадження державним виконавцем були винесені постанови про розмір витрат ВП від 22.04.2021 року, про арешт коштів боржника від 22.04.2022 року, про накладення штрафу від 18.06.2021 року, складений розрахунок заборгованості по аліментах.

Докази направлення та отримання ОСОБА_2 зазначених постанов в матеріалах виконавчого провадження - відсутні.

Суд погоджується також із доводами ОСОБА_2 що в період з квітня 2011 року по червень 2016 року до виниклих правовідносин може бути застосована редакція статті 197 СК України із наявною частиною 3.

Так, за вказаний період непред`явлення дружиною без поважної причини виконавчого листа до виконання, останньою не спростовано.

Вина ОСОБА_2 у несплаті аліментів, а саме дії або бездіяльність останнього, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення аліментів - відсутня, заборгованість утворилася з незалежних від платника причин, що тягне звільнення останнього судом від її сплати.

Враховуючи викладене, підстав для покладення на платника аліментів майнової відповідальності в виді пені не вбачається.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментах відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від заборгованості по аліментах задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах за період з квітня 2011 року по квітень 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 02.08.2022 року.

19.07.22