Справа № 740/7203/21
Провадження № 2/740/381/22
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги по тепловій енергії відповідачам за період з 01 лютого 2019 року по 31 жовтня 2021 року у сумі 32 098,52 грн та 2270 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

В обрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , - по Ѕ частці кожен. На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована у вказаній квартирі.

Відповідачі належним чином не виконують обов`язки по оплаті послуг, які надаються, а тому утворилась вказана заборгованість.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у позовній заяві не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не з*явилися, повідомлені належним чином, не подали до суду відзив на позов та заяву про розгляд справи за їх відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов законний, обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно положень ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення. Статтями 20, 21 даного Закону визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

У положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує.

Вказана норма кореспондує ч.4 ст.319 ЦК України та ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до статті 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла.

Відповідачі є споживачем комунальних послуг, які надаються ТОВ НіжинТеплоМережі», у квартирі АДРЕСА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником Ѕ частки вказаної квартири, на підставі свідоцтва про право власності від 14.11.2007 є ОСОБА_4 , власником іншої 1/2 частки є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14.11.2007.

Оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу належності квартири на праві спільної часткової власності відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні, так як іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

Так, ОСОБА_1 є відповідачем в частині заборгованості, рівній 1/2, що відповідає його частці у праві спільної часткової власності на квартиру, а ОСОБА_2 - у частині заборгованості, рівній 1/2, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц.

Згідно листа-розрахунку відповідачі мають заборгованість за надані послуги за період з 01 лютого 2019 року по 31 жовтня 2021 року у сумі 32 098,52 грн і цей розрахунок у встановленому порядку відповідачами не спростований.

Із врахуванням викладеного вбачається, що відповідачі користується наданими позивачем послугами, але не сплачують їх, що є підставою для стягнення заборгованості у вищезазначеному розмірі з відповідачів. При цьому судом враховується, що відсутність договору між сторонами на надання та отримання послуг не тягне за собою наслідків, що зумовлюють звільнення відповідача від сплати послуг, оскільки позивачем послуги надавались, відповідач зобовязаний і за відсутності договору сплачувати кошти за отримані послуги, оскільки між сторонами в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства фактично виникли цивільно-правові відносини згідно ст.ст.4, 11 ЦК України.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2013 року по справі № 6-6ц13, відповідно до якої наймач згідно статті 68 ЖК України зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; законодавство не передбачає звільнення від сплати за отримані послуги у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов`язання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача слід задовольнити.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачами, у відповідності до вимог ст. 77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідачів.

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн, які згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 64, 67-68 ЖК України, ст.141, 263-265, 274, 279, 280-284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі», р/р НОМЕР_3 , філія Чернігівського обласного АТ «Ощадбанк», , адреса: 16600 Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Глібова, 1, заборгованістьза теплову енергію за період з 01 лютого 2019 року по 31 жовтня 2021 року у сумі 16049, 26 грн та 1135 грн витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути з нього 17 184 (сімнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 26 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі», р/р НОМЕР_3 , філія Чернігівського обласного АТ «Ощадбанк», , адреса: 16600 Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Глібова, 1, заборгованістьза теплову енергію за період з 01 лютого 2019 року по 31 жовтня 2021 року у сумі 16049, 26 грн та 1135 грн витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути з неї 17 184 (сімнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 26 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачам у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового ршення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Т.Г.Ковальова