Справа № 740/2162/22
Провадження № 2-о/740/78/22
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2022 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ніжинська міська рада Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

установив:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить установити факт останнього місця реєстрації проживання одинокою його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів , зокрема, родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 3 п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець у такому випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до роз`яснень у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає у спадкоємців тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пп. 2, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить установити факт останнього місця реєстрації проживання одинокою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 . Метою встановлення факту проживання спадкодавця одинокою та місця відкриття спадщини ОСОБА_1 визначив необхідність оформлення права на спадкове майно.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Варави Н. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.06.2022, 17 травня 2017 року надійшла заява від сина спадкодавця - ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом. У постанові нотаріус зазначила, що у заявника відсутня будинкова книга, де б зазначалися відомості щодо реєстрації померлої та інших осіб у спадковому житловому будинку, відсутні відомості у ЦНАП Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, тобто відсутні будь-які документи, що підтверджують проживання на день смерті у місті Ніжині чи відсутність реєстрації на день смерті у місті Ніжині у зв`язку з переїздом до іншого населеного пункту. У цьому випадку неможливо встановити коло спадкоємців за законом, які проживали на час відкриття спадщини зі спадкодавцем і мали право на спадкування за законом. У матеріалах спадкової справи відсутня довідка про місце відкриття спадщини після померлої ОСОБА_2 , тому неможливо встановити спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вони вважаються такими, що прийняли спадщину якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від спадщини.

З урахуванням викладеного, вважаю, що зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів убачається спір про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за вказаною заявою, поданою в окремому провадженні, роз`яснивши заявникові право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 2, 13, 259, 260, 293, 315 ЦПК України, -

ухвалив:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Ніжинська міська рада Чернігівської області, про встановлення факт, що має юридичне значення, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. М. Шевченко