Справа № 486/486/22
Провадження № 2/486/439/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Салагор С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна,

без участі сторін

ВСТАНОВИВ:

24.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна належного ОСОБА_2 на праві власності, накладений постановою державного виконавця відділу Южноукраїнського міського управління юстиції 10.09.2015 року у виконавчому провадженні № 38990046. В обґрунтування позову зазначає, що 10.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження, про що внесено відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі виконавчого листа Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/402/13-ц від 28.03.2013 року. 07.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». ОСОБА_2 , який є батьком позивача, отримав у спадщину 19.11.2009 року від ОСОБА_3 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після його смерті, але нотаріусом було виявлено, що на все його майно накладено арешт. Звернувшись із заявою до Южноукраїнського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з квартири, йому було надано відповідь про те, що ВП №38990046 з примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду від 28.03.2013 року № 486/402/13-ц знищено у зв`язку зі сплином строків зберігання та рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання сторони не з`явилися, перед початком судового засідання направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач вказав, що підтримує позовні вимоги, представник відповідача ОСОБА_4 зазначила, що визнає позов.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2009 року № 2294 ОСОБА_2 набув у власність трикімнату квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6, 10).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло (а.с. 9), квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по 1/4 частині кожному.

Між тим, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на все нерухоме майно ОСОБА_2 постановою державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області від 10.09.2015 року накладено арешт у виконавчому провадженні № 38990046 (а.с. 4-5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 12), ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 .

Южноукраїнський відділ державної виконавчої служби 18.05.2022 року повідомив, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі з 23.07.2013 року перебувало виконавче провадження № 38990046 з примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду № 486/402/13ц від 28.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів. В ході виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 07.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 7-8).

ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем ОСОБА_2 , просить скасувати арешт накладений державним виконавцем.

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно п.5 ч.3 ст. 11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Тобто виконавцем повинна бути винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження та зняття усіх арештів, накладених в рамках відповідного виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, суд вважає, що арешт майна створює перешкоди позивачу в реалізації свого права на вільне розпорядження майном, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, під час звернення з позовом до суду був сплачений судовий збір у розмірі 992,00 грн. (а.с. 1), однак, він не заявляв вимогу про відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2-13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_2 на праві приватної власності, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області 10.09.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр САВІН