03.08.22 Справа №469/394/22
2-о/469/15/22
У Х В А Л А

03 серпня 2022 року смт.Березанка

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Гапоненко Н.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Березанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 26 липня 2022 року звернулась до Березанського районного суду із зазначеною заявою, у якій просила встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Євгенівка Баштанського району Миколаївської області, посилаючись на те, що вона була одружена з ОСОБА_2 , 19 червня 2018 року шлюб розірвано, однак вони проживали разом однією сім`єю в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, виховували сина ОСОБА_3 ; заявник не може отримати належне свідоцтво про смерть, так як померлий проживав на тимчасово окупованій території України, де відсутні державні органи, які можуть видати документи для державної реєстрації факту смерті для подальшого вступу у спадкові права після його смерті.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Для розгляду заяв про встановлення фактів народження або смерті на тимчасово окупованій території України законодавством визначено спеціальний порядок, урегульований статтею 317 ЦПК України.

Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України № 1207-VII від 07 травня 2022 року, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч.1 ст.3 Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Разом із тим, зазначене заявником місце смерті ОСОБА_2 в с. Євгенівка Баштанського району Миколаївської області не відноситься до тимчасово окупованої території.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.318 ЦПК України, до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, додаються докази, що підтверджують факт та докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, але заявником не зазначено та не надано такі докази.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Разом із тим, заявником не надано докази відмови Березанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; приєднана до матеріалів заяви довідка Євгенівської АЗПСМ КНП ЦПМСД Снігурівської районної ради Миколаївської області про смерть ОСОБА_2 від 19 липня 2022 року не є належним доказом, оскільки надана ксерокопія довідки, без зазначення ПІБ особи, що її видала.

Заявником також не викладено обставини, що свідчать про те, що вона є родичкою померлого та від встановлення факту смерті особи залежить реалізація цивільних прав заявника.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185, 258-261, 318 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків шляхом надання заяви у новій редакції протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо недоліки заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя :