ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2041/22
номер провадження 2-з/695/22/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, третя особа: приватне підприємство «ВіПоЛ» про визнання дій державного реєстратора протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайнного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, третя особа: приватне підприємство «ВіПоЛ» про визнання дій державного реєстратора протиправним та скасування рішення.

Вказана позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 придбав собі майнові паї членів КСП ім. Мічуріна на загальну суму 105776 грн.. Згідно протоколу №7 від 10.08.2006 спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП ім.. Мічуріна затверджено перелік майна, яке підлягає виділенню ОСОБА_1 у зв`язку з купівлею ним частин майнових сертифікатів, та вказаному майну рішенням Кривоносівської сільської ради присвоєна адреса, а саме затверджено та передано наступні об`єкти: критий тік №1318, присвоєна адреса АДРЕСА_1 ; корівник на 400 голів МТФ №1331, присвоєна адреса АДРЕСА_1 ; зерносховище на току №1308, присвоєна адреса АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 28.04.2020 звернувся до Кривоносівської сільської ради із заявою про видачу одного свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП на загальну вартість 105776 грн. у відповідності до договорів купівлі-продажу, для оформлення права власності на нерухоме майно, однак у задоволенні його вимог сільською радою було відмовлено.

Поруч із вказаним 16.03.2020р. державний реєстратор виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопа Б.А. виніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.03.2020, індексний номер 51637870 та зареєстрував право власності за ПП «ВіПоЛ» на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач вважає дії державного реєстратора про реєстрацію прав власності на вказане майно за ПП «ВіПоЛ» на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 протиправними та просить суд визнати протиправними дії державного реєстратора та скасувати вказане рішення про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 за ПП «ВіПоЛ».

Поруч із вказаним позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що позивач оспорює дії державного реєстратора, який зареєстрував право власності на вказані нежитлові приміщення та вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову третя особа може відчужити вказане майно будь-яким способом до вирішення спору по суті, що матиме наслідком порушення прав позивача, а тому просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно чи нотаріусом, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості щодо відчуження нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову та згідно ч. 2 цієї ж статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснив про те, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями статей 149 та 150 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Статтею 12 ЦПК України передбачено принцип змагальності сторін, згідно якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яке рішення суду має бути законним та належним чином обґрунтованим, спиратися на належні докази, які в силу норм ст.,ст. 12, 13, 81 ЦПК України подаються стороною на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Разом із тим вказана заява про забезпечення позову зазначеним вище критеріям не відповідає.

Як вбачається з матеріалів даної справи предметом позовної заяви є оспорення дій державного реєстратора щодо реєстрації майна за ПП «ВіПоЛ», яка позивачем залучена до участі в справі в якості третьої особи.

Заявником в обґрунтування загрози невжиття заходів забезпечення позову вказується, що третя особа може передати вказане майно для уникнення виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Однак такі доводи не можуть бути достатніми для забезпечення позову, оскільки згідно з положенням ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, що свідчить про те, що особа має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд в межах визначених законом.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що оспорюване рішення державного реєстратора було прийнято ще в березні 2020 р., дана заява про забезпечення позову надійшла до суду 08.08.2022р..

Отже, з моменту реєстрації права власності на майно за ПП «ВіПоЛ» пройшло більше двох років, а останнє досі зареєстровано за третьою особою, що стверджується даними інформаційної довідки №305058993 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державног реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2022р..

Матеріали справи не містять жодних відомостей чи доказів про наміри ПП «ВіПоЛ» відчужити будь-яким способом вказане нерухоме майно з метою уникнення виконання судового рішення.

Більше того, матеріалами заяви взагалі ніяк не доведено, в чому саме полягає загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його задоволення.

У заяві про забезпечення позову заявник лише формально посилається на необхідність вжиття заходів забезпечення позову, вказуючи на те, що третя особа може ухилятися від виконання судового рішення шляхом передачі вказаного майна у власність іншій особі. Будь-яких доказів таких намірів вчинити такі перешкоди щодо виконання рішення суду чи щодо наявності у відповідача чи третьої особи наміру відчужити майно або передати його іншій особі, заявником при поданні заяви про забезпечення позову надано не було.

Посилання в заяві на потенційну можливість ухилення когось із учасників справи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17-ц.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, а доводи заявника фактично ґрунтуються на припущеннях.

При цьому суд зауважує, що незаконність дій державного реєстратора та незаконне набуття права власності на майно третьої особи ще необхідно довести в судовому засіданні належним чином, а застосування заходів забезпечення позову лише з формальних підстав, є на переконання суду, безпосереднім обмеженням прав власника такого майна можливості належного володіння, користування та розпорядження останнім, яке гарантоване Конституцією України.

На підставі наведеного, заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, третя особа: приватне підприємство «ВіПоЛ» про визнання дій державного реєстратора протиправним та скасування рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Середа Л.В.