Єдиний унікальний номер 725/3070/22
Номер провадження 2/725/419/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року адвокат Петікар А.В. в інтересах позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив визначити розмір ідеальної частки співвласників земельної ділянки розміром 0,0625 га за адресою АДРЕСА_1 , а саме по 1/2 за кожним із співвласників.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що 14.04.2006 року відповідно до державного акту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули у спільну сумісну власність земельну ділянку АДРЕСА_2 загальним розміром 0,0625 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :36:003:0146.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка за свого життя 16.09.2015 року склала заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Після відкриття спадщини позивач звернувся до нотаріуса з заявою про її прийняття, натомість постановою від 02.06.2022 року нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності не виділені.

Зазначав, що інший співвласник земельної ділянки ОСОБА_3 померла, а відповідач є її спадкоємцем, при цьому домовленості про розмір часток за життя спадкодавців не було, а тому їх слід вважати рівними.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяв представник, який направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Справа слухалась у відсутності відповідача, який в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Варто зазначити, що відповідач направляв до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та не заперечував проти задоволення позову, натомість на стадії підготовчого засідання судом було відмовлено в прийнятті заяви про визнання позову відповідачем, оскільки суд був позбавлений можливості в підготовчому судовому засіданні достеменно встановити наявність чи відсутність обставин, які вказують на відсутність порушення закону та прав, інтересів інших осіб.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №755681 ОСОБА_3 на ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка АДРЕСА_2 загальним розміром 0,0625 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :36:003:0146 (а/с 9-15).

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Так, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що їх частки рівні та складають по 1/2 частці за кожним співвласником.

Судом встановлено, що 16.09.2015 року ОСОБА_4 склала заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 (а/с 7).

Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 та позивач своєчасно звернувся в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, натомість постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спірної земельної ділянки, оскільки частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності на зазначене спадкове майно не виділена (а/с 16-17).

Зі змісту зазначеної постанови та довідки приватного нотаріуса Літун М.В. від 30.05.2022 року вбачається, що іншим спадкоємцем майна ОСОБА_4 була її донька ОСОБА_3 , яка відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та її спадкоємцями є сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом п. г) ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

З урахуванням вище наведеного наявні підстави для визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності в порядку передбаченому ст. 372 ЦК України, припинивши право спільної сумісної власності.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 86, 87 ЗК України, ст.ст. 372, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір частки співвласника земельної ділянки АДРЕСА_2 , загальним розміром 0,0625 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером: :36:003:0146, а саме ОСОБА_4 становить 1/2 ідеальну частку вказаного нерухомого майна.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_2 загальним розміром 0,0625 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :36:003:0146 припинити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через Першотравневий районний суд м. Чернівці в той самий строк відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна