ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника ОСОБА_2 заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те що, Фастівським міськрайонним судом Київської області від 14.04.2022 року ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яким позовні вимоги задоволені. Однак, як вказує заявник, під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені при розгляді позовної заяви в розмірі 908,00 грн.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи про розірвання шлюбу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 квітня 2022 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб зареєстрований 19 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 274 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено набуте в шлюбі « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У своїй заяві представник позивача ОСОБА_2 вказує, що суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в заявлених вимогах просила лише шлюб розірвати. В подальшому, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій також просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 », справу розглянути в її відсутність.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що питання щодо стягнення судових витрат, стороною позивача не було заявлено ні в позовній заяві та в подальшому ні в ході розгляду справи, тому підстав для вирішення питання про їх розподіл не було.

За таких обставин, враховуючи, що додаткове рішення може бути ухвалено лише щодо тих обставин, які існували на час судового розгляду, однак з певних причин не були вирішені, підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст. 133,140,141 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей