Постанова

Іменем України

09 серпня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/7784/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Білоцерківського районного суду Київської області

від 20 квітня 2022 року

в складі судді Бебешко М.М.

у цивільній справі №357/10254/21 Білоцерківського районного суду Київської області

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про виселення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк), посилаючись на те, що відповідач порушив умови іпотечного договору щодо обов`язку іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди іпотекодержателя, звернувся до суду з позовом, в якому просив:

виселити громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та/або проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ;

зняти з реєстрації громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та/або проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що реєстрація 5 осіб у іпотечній квартирі, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без згоди іпотекодержателя, порушує право Банку.

Судом першої інстанції не встановлено, що зазначена реєстрація відбулася зі згоди іпотекодержателя, відтак вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні позову є незаконним.

Вказував, що судом не зроблено висновку по вимозі про визнання неправомірними дій відповідача щодо реєстрації у іпотечній квартирі 3-х осіб, та такими, що вчинені з порушенням умов іпотечного договору.

Вважав, що судом неповно і невсебічно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, і якими обґрунтовано позовні вимоги; не надано таким обставинам правової оцінки.

За наведених обставин просив скасувати заочне рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 20.04.2022 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Від відповідача не надходило відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив (а.с. 111-112, 115).

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання та їхніх представників.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 квітня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальникові кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії для купівлі квартири на строк з 24 квітня 2007 року по 24 квітня 2027 року включно у розмірі 96 000 доларів США.

24 квітня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки квартири, відповідно до п. 33.3 до якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), квартиру загальною площею 122,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.18.12 даного договору іпотекодавець зобов`язується не подавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя.

Відповідно до даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим не значиться.

Згідно інформації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованими значаться 5 осіб, а саме: ОСОБА_2 , 2001 року народження, ОСОБА_3 , 1984 року народження, ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_2 , 2015 року народження, ОСОБА_4 , 2016 року народження.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що застосувавши норми цивільного права, які регулюють дані правовідносини, а саме положення Конституції України, Цивільного кодексу України, Закон України «Про іпотеку», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Верховного Суду, а також зазначивши, що відповідач за договором іпотеки є власником житла і реєстрація в ньому інших осіб не є підставою для виселення ОСОБА_1 , суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд, з урахуванням правового висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 21.08.2019 у справі №569/4373/16-ц правильно зауважив у рішенні, що навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Крім того, в мотивувальній частині рішення судом слушно звернуто увагу на те, що відповідач у місті Києві та Київській області не значиться, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Також, відмовляючи в задоволенні позову, суд правильно вказав на те, що посилання позивача, що власник квартири не має права, згідно з п. 18.2 договору іпотеки, надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди іпотекодержателя не підставою для виселення ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи скаржника про те, що реєстрація 5 осіб у іпотечній квартирі, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у іпотечній квартирі без згоди іпотекодержателя, порушує право Банку, оскільки дані особи не є учасниками справи і суд не може вирішувати питання про їх права та обов`язки. Більше того, ухвалою суду від 20.04.2022 заяву Банку про уточнення позовних вимог, зокрема щодо осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , залишено без розгляду та повернуто позивачу (а.с. 80-84).

Ухвала про повернення уточненої позовної заяви не оскаржувалася позивачем. А за приписами ст. 353 ЦПК України ухвала про повернення заяви підлягає окремому оскарженню від рішення суду.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що судом не зроблено висновку по вимозі про визнання неправомірними дій відповідача щодо реєстрації у іпотечній квартирі 3-х осіб, та такими, що вчинені з порушенням умов іпотечного договору.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач не заявляв вимоги про визнання неправомірними дій відповідача, у зв`язку із реєстрацією у іпотечній квартирі інших осіб. Тому такі вимоги і не були предметом розгляду судом першої інстанції.

В матеріалах справи відсутні заяви чи клопотання про уточнення позовних вимог, зокрема щодо заявлення вимоги про визнання дій неправомірними. А в уточненій позовній заяві, яка до того ж, ухвалою суду від 20.04.2022 повернута позивачу, не заявлялася вимога про визнання неправомірними дій відповідача.

Оскільки, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, не мають правового значення доводи апеляційної скарги, що реєстрація відповідачем інших осіб в іпотечній квартирі відбулося без згоди іпотекодержателя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 20 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець