Справа № 760/8624/22
Провадження № 2-н/760/200/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Аксьонова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 заробітку боржника до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ј до досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомившись із поданою заявою, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно вимог ч.1-3 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також, до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України з огляду на таке.

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей на підставі ч.5 ст.183 СК України.

При цьому у заяві зазначила, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Однак на підтвердження указаної обставини доказів не надала.

Таким чином, із доданих до заяви документів не вбачається, що діти, на утримання яких ОСОБА_1 просить стягнути аліменти, проживають з нею, що позбавляє суд можливості перевірити, чи має заявник право на звернення до суду з такою заявою на підставі ч.5 ст.183 СК України.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Проте, у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 просить стягнути аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 заробітку боржника до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ј до досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушення вимог ст.163 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушення вимог ст.163 ЦПК України, а також заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Керуючись статтями 19, 160-164, 165, 260, 261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Однак, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд міста Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова