У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Легеза Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Ужгород, заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ракущинець Андрія Андрашовича, про перегляд заочного рішення Ужгородського міькрайонного суду від 02.03.2022 по справі №308/12202/21,-

встановив:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 03.08.2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.08.2022 року.

Представник відповідача по справі ОСОБА_1 , адвокат Ракущинець Андрія Андрашович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про перегляд заочного рішення Ужгородського міькрайонного суду від 02.03.2022 по справі №308/12202/21.

Заяву мотивовано тим, що вказаним рішенням позовну заяву ПАТ "Укргазбанк" задоволено, звернуто стягнення на нерухоме майно - житлову квартиру АДРЕСА_1 , що успадковане у спільну часткову власність (частки Ѕ та Ѕ) відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємцями на підставі одержаних свідоцтв про право на спадщину відповідно за р. № 3-101 та 3-102 від 13.04.2021р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2018/ОВР/280-000893 від 07.06.2018р. у розмірі 21 260,71 грн., з яких 16 071,45 грн. - прострочена заборгованість по кредиту та 5 189,26 грн. прострочена заборгованість по процентах, по якому померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_3 як позичальник, зобов`язався забезпечити всі вимоги АБ «Укргазбанк» як кредитора, які випливають з вказаного кредитного договору. Також, стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» понесені відповідачем судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 2 270 грн. по 1135,00 грн. з кожного.

Адвокат зазначає, що відповідач з рішенням не згідний вважає, що Рішення судом прийнято помилково внаслідок неправильно поданих доказів позивачем у справі.

За твердженням адвоката, відповідач не зміг бути присутнім в судовому засіданні, оскільки повістку про призначення до розгляду справи не отримував, та йому не було відомо про розгляд такої справи судом. Також, враховуючи відсутність інформації про час та місце розгляду справи, відповідач не здійснював пошук представника зі спеціальними знаннями. Отже, неявка відповідача в судове засідання зумовлена об`єктивними обставинами. Представник відповідача вказує у заяві на те, що 07.06.2018р. - укладено кредитний договір між ОСОБА_3 та ПАТ «Укргазбанк»; ІНФОРМАЦІЯ_1 - позичальник ОСОБА_3 помер; ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідач повідомив банк про смерть позичальника; ІНФОРМАЦІЯ_2 - банк звернувся до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців; 05.01.2021р. - Перша Ужгородська ДНК повідомила банк, що вимога зареєстрована, на день отримання вимоги ніхто зі спадкоємців не звертався; 13.04.2021р. - Перша Ужгородська ДНК повідомила банк, що за померлим видано свідоцтво про право на спадщину його дружині ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_2 від 13.04.2021р; 30.04.2021р. - банком на адресу дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 було направлено листи з проханням одноразового платежу задовольнити вимоги банку як кредитора на суму 21260,71 грн.; 13.09.2021р. - банком було подано позов до суду про стягнення боргу по кредиту за рахунок спадкового майна.

У заяві вказано на те, що 6-місячний строк почав спливати для банку, починаючи з 24.12.2020р. і закінчився 24.06.2021р. А з позовом банк звернувся до суду 13.09.2021р.

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вказує адвокат судом не враховано положення ст. ст. 7,23 Закону України «Про іпотеку». Квартира, щодо якої подано позов, передана в іпотеку банку, який не є позивачем у справі, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

У заяві про скасування заочного рішення вказано на те, що в рішенні суду, предметом нарахування боргу по кредитному договору є 16 071,45 грн. - прострочена заборгованість по кредиту та 5 189,26 грн. прострочена заборгованість по процентах. Відповідно до вказаного в мотивувальній частині, відсотки нараховувались по базовій та збільшеній ставці (по прострочених відсоткам).

Виходячи з календарних дат, відсотки нараховані по 10.10.2020р. - день смерті позичальника та не більше, ніж за 1 рік перед його смертю (виходячи з їх суми).

Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6 згідно із Законом № 533-ІХ від 17.03.2020; із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-ІХ від 13.05.2020: 6. У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитедавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті З цього Закону.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнити пунктом 15 такого змісту: "15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 13. В період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором.»Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 (зі змінами), Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 (зі змінами) з 12.03.2020 року на усій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (з наступними змінами) у зв`язку зі спалахом вказаної особливо небезпечної інфекційної хвороби з 12.03.2020 року по 22.05.2020 року в Україні введено карантин. В подальшому карантин продовжено до 31 грудня 2020 року Постановами від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», № 641 від 22.07.2020р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 26 серпня 2020 р. № 760 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України». Станом на сьогодншній день день карантин продовжено до 30.05.2022р.

Таким чином, як вказує адвокат, застосування підвищеної відсоткової ставки за кредитом не могло бути застосовано до даного кредитного договору. Таким чином, існує спір про право, тобто заборгованість не є безспірною.

На переконання представника відповідача, вказані вище обставини дають підставу клопотати перед судом про перегляд заочного Рішення та вирішення спору в загальному порядку. Просить поновити строк для подання заяви про скасування заочного рішення у зв`язку з військовим станом, оскільки у зв`язку з його введенням відповідач не мала можливості займатись даною справою, зокрема, здійснити пошук адвоката для захисту своїх інтересів в суді.

Заявник просить звільнити від сплати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки позов подається матір`ю дитини в її інтересах, а також по своїй суті це спір про майно батька дитини, тобто мати дитини є вдовою.

Адвокат просить суд: прийняти заяву до розгляду. Переглянути та скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2022р. по справі № 308/12202/21. Призначити справу до розгляду в загальному порядку, в позові відмовити.

Від представника банку на адресу суду надійшли заперечення на заяву про скасування заочного рішення. Так представник позивача вказує на те, що 24.12.2020 року, після отримання офіційної інформації про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було спрямовано до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори кредиторську вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_3 за вих №518/749/2020

Листом від 05.01.2021 року за вих. №08/02-14 Перша Ужгородська ДНК повідомила Банк про те, що кредиторська вимога Банку зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ нотаріальної контори та долучена до спадкової справи №235/2020 рік, а на день отримання вимоги ніхто зі спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався.

Лише 21.04.2021 року до Банку надійшов-лист Першої Ужгородської ДНК від 13.04.2021 року за вих. №234/02-14, з якого позивачу стало відомо про те, що за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за р. №3-101 та 3-102 від 13,04.2021р. його дружині ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_2 , які проживають: АДРЕСА_2 .

У запереченнях вказано на те, що позивач 13.09.2021 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, а отже, позивачем було дотримано строків, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Представник позивача наголошує на тому, що позивачем 30.04.2021 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємців, які отримали свідоцтво про право на спадщину за померлим ОСОБА_3 , надсилались листи з проханням шляхом одноразового платежу задовольнити вимоги АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитора, однак, останні, отримавши вищевказані вимоги Банку, в добровільному порядку їх не виконали та зазначену у цих вимогах заборгованість не погасили.

Представник позивача вказує на те,що у суду були відсутні будь-які законні підстави для застосування при ухваленні судового рішення норми ч.4 ст. 1281 ЦК України щодо позбавлення Банку як кредитора права вимоги до відповідачів, оскільки вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємців, були пред`явлені позивачем у встановлений законом 6-місячний термін. Відповідно відсутні підстави для перегляду вказаного судового рішення з цих мотивів.

Окрім того щодо тверджень сторони відповідача про те, що суд не врахував положення ст.ст. 7, 23 ЗУ «Про іпотеку», оскільки, успадкована відповідачами квартира передана в іпотеку банку, який не є позивачем у даній справі, не обгрунтоване абсолютно ніякими доказами, зокрема, суду не надано ні копії відповідного договору іпотеки, ні витягу з Державного реєстру речових прав, в якому б містилися відомості про обтяження іпотекою житлової квартири АДРЕСА_3 , чи інших документальних доказів.

При цьому зазначає, що у відповідності до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №270984774 від 18.08.2021 року та №270984774 від 18.08.2021 року, які містяться в матеріалах справи, станом па вказану дату відсутні будь-які відомості з приводу того, що вищевказана житлова квартира перебуває під іпотекою чи під забороною відчуження.

На переконання представника позивача, в матеріалах справи відсутні, а стороною відповідача у поданій заяві про перегляд заочного рішення будь-яких належних та допустимих доказів того, майно, на яке Банк як кредитор буде звертати стягнення за ухваленим рішенням суду від 02.03.2022 року, передано її іпотеку іншому банку на момент подання позову чи ухвалення судового рішення. Відповідно відсутні підстави для перегляду вказаного судового рішення також з цих мотивів.

Щодо заборони збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 ЦК України, на період дії карантину, починаючи з 01.03.2020 року, представник позивача вказує на те, що відповідно до умов кредитного договору №2018/ОВР/280-000893 від 07.06.2018р., укладеного між Банком та спадкодавцем ОСОБА_3 , було визначено базову відсоткову ставку та відсоткову ставку на прострочену заборгованість. Стягнення з позичальника за вказаним кредитним договором будь-яких штрафних санкцій не передбачалось і такі з нього не стягувались взагалі.

Відсоткова ставка на прострочену заборгованість в розмірі 48% була визначена ще 07.06.2018 року при укладенні кредитного договору з ОСОБА_3 і взагалі не змінювалась в бік збільшення.

Базова відсоткова ставка може збільшуватись кредитором в односторонньому порядку, що регламентується Правилами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК», до яких і приєднався спадкодавець ОСОБА_3 , як позичальник, 07 червня 2018 року шляхом підписання Заяви-Договору № 2018Л__С/280-001322.

Згідно п. 7.2.2. вказаних Правил на суму строкової заборгованості за Дозволеним овердрафтом Банк нараховує проценти за Базовою процентною ставкою, розмір якої є фіксованим протягом строку дії Дозволеного овердрафту та може бути змінений в тому числі при пролонгації строку дії Дозволеного овердрафту, у порядку, визначеному цими Правилами.

До введення в дію з 01.03.2020 року карантину через COVID-19 та встановлення вищевказаних обмежень на підвищення відсоткової ставки за споживчими кредитами, на поточну заборгованість за кредитом спадкодавця ОСОБА_3 діяла відсоткова ставка 36% річних.

Лише з 07.06.2020, тобто, після чергової пролонгації кредитної угоди, розмір базової відсоткової ставки був встановлений Банком у розмірі 42% річних.

Як вказано у запереченнях ОСОБА_3 заяв до Банку про незгоду зі зміною розміру відсоткової ставки не подавав, чим за умовами Правил надав свою згоду па такі зміни. Такого роду зміна розміру базової відсоткової ставки узгоджується з нормою ст. 1056-1 ЦКУкраїни.

Таким чином, заборгованість за кредитом спадкодавця ОСОБА_3 на момент його смерті розрахована у відповідності до чинного законодавства і тому відсутні підстави для перегляду вказаного судового рішення також і з цих мотивів.

Представник позивача просить суд: заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ракущииця А.А. про перегляд та скасування заочного рішення Ужгородського міськрайопного суду від 02,03.2022 року у даній цивільній справі №308/12202/21 залишити без задоволення, постановивши щодо цього відповідну ухвалу

Представник відповідача ОСОБА_1 , та її представник адвокат Ракущинець А.А., в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду заяви повідомлялися належним чином. Про причини неявки не повідомляли, заяв про відкладення не подавали.

Представник Банку ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явися, подав заяву про розгляд заяви у його відсутності. Просить при розгляді заяви про скасування заочного рішення врахувати заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.288 ЦПК України Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Підставами скасування заочного рішення є одночасна наявність обставин поважності неявки в судове засідання відповідача та наявності істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача.

Судом відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. Саме на встановлену адресу, судом здійснювалися направлення ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки.

Згідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Судом вжито усіх заходів спрямованих на повідомлення відповідача про розгляд справи, однак повернулись до суду із відміткою: «ПЗТ», а неодержання таких відбулись із незалежних від суду причин.

Крім того слід зазначити, що в заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача не заперечує правильності адреси на яку відправлялись ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки.

Матеріалами справи підтверджено, що суд вживав усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про день та час розгляду справи. Зокрема, судом здійснювалось надсилання на адресу вказаного учасника справи судових повісток рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Однак такі поштові відправлення повертались до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання». З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було.

У зв`язку з чим, виклик відповідачів в судове засідання здійснювався через розміщення оголошення не офіційному веб-порталі судової влади України, на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//.

Таким чином відсутні підстави вважати, що відповідач не була належним чином повідомлена про день, місце та час розгляду справи, що позбавило її права взяти участь у судовому розгляді зазначеної цивільної справи та поважність причин неприбуття в судове засідання і неподання відзиву на позов нею не доведено.

Крім того, відповідно до вимог ст.288 ч 1 ЦПК України заявник при подачі даної заяви до суду , не послався на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті.

У заяві про перегляд заочного рішення адвокат вказує на те, що 6-місячний строк почав спливати для банку, починаючи з 24.12.2020р. і закінчився 24.06.2021р., а з позовом банк звернувся до суду 13.09.2021р.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2020 року, після отримання офіційної інформації про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було спрямовано до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори кредиторську вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_3 за вих №518/749/2020

Листом від 05.01.2021 року за вих. №08/02-14 Перша Ужгородська ДНК повідомила Банк про те, що кредиторська вимога Банку зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ нотаріальної контори та долучена до спадкової справи №235/2020 рік, а на день отримання вимоги піхто зі спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався.

Лише 21.04.2021 року до Банку (що підтверджується штампом банку про вхідну кореспонденції) надійшов-лист Першої Ужгородської ДНК від 13.04.2021 року за вих. №234/02-14, з якого позивачу стало відомо про те, що за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за р. №3-101 та 3-102 від 13,04.2021р. його дружині ОСОБА_1 та його сину ОСОБА_2 , які проживають: АДРЕСА_2

Згідно норми ч.2 ст. 1281 ЦК України ( в редакції, яка діяла на момент смерті ОСОБА_3 ) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Згідно норми ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Позивач 13.09.2021 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, а отже, позивачем було дотримано строків, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Позивачем 30.04.2021 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємців, які отримали свідоцтво про право на спадщину за померлим ОСОБА_3 , надсилались листи з проханням шляхом одноразового платежу задовольнити вимоги АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитора, однак, останні, отримавши вищевказані вимоги Банку, в добровільному порядку їх не виконали та зазначену у цих вимогах заборгованість не погасили.

У заяві про перегляд заочного рішення також представник відповідача, вказує на те, що квартира, щодо якої подано позов, передана в іпотеку банку, який не є позивачем у справі, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Однак матеріали справи не містять, а представником відповідача, до заяви про скасування заочного рішення, не додано, доказів на підтвердження вказаних обставин.

Згідно інформації до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №270984774 від 18.08.2021 року та №270984774 від 18.08.2021 року, які містяться в матеріалах справи, станом па вказану дату відсутні будь-які відомості з приводу того, що вищевказана житлова квартира перебуває під іпотекою чи під забороною відчуження.

Щодо посилання представника відповідача про те, що всупереч вимогам закону щодо заборони збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 ЦК України, на період дії карантину, починаючи з 01.03.2020 року. То слід зазначити, що відповідно до умов кредитного договору №2018/ОВР/280-000893 від 07.06.2018р., укладеного між Банком та спадкодавцем ОСОБА_3 , було визначено базову відсоткову ставку та відсоткову ставку на прострочену заборгованість. Стягнення з позичальника за вказаним кредитним договором будь-яких штрафних санкцій не передбачалось і такі з нього не стягувались взагалі.

Відсоткова ставка на прострочену заборгованість в розмірі 48% була визначена ще 07.06.2018 року при укладенні кредитного договору з ОСОБА_3 та не змінювалась в бік збільшення.

Базова відсоткова ставка може збільшуватись кредитором в односторонньому порядку, що регламентується Правилами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК», до яких і приєднався спадкодавець ОСОБА_3 , як позичальник, 07 червня 2018 року шляхом підписання Заяви-Договору № 2018Л__С/280-001322.

Згідно п. 7.2.2. вказаних Правил на суму строкової заборгованості за Дозволеним овердрафтом Банк нараховує проценти за Базовою процентною ставкою, розмір якої є фіксованим протягом строку дії Дозволеного овердрафту та може бути змінений в тому числі при пролонгації строку дії Дозволеного овердрафту, у порядку, визначеному цими Правилами.

Вказані обставини враховані судом при ухвалені заочного рішення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, до введення в дію з 01.03.2020 року карантину через COVID-19 та встановлення вищевказаних обмежень на підвищення відсоткової ставки за споживчими кредитами, на поточну заборгованість за кредитом спадкодавця ОСОБА_3 діяла відсоткова ставка 36% річних.

07.06.2020 після чергової пролонгації кредитної угоди, розмір базової відсоткової ставки був встановлений Банком у розмірі 42% річних.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_3 звертався до Банку із будь якими заявами з приводу незгоди зі зміною розміру відсоткової ставки не подавав, чим за умовами Правил надав свою згоду па такі зміни. Такого роду зміна розміру базової відсоткової ставки узгоджується з нормою ст. 1056-1 ЦК України. Окрім того, сам представник банку, у запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення, вказує що ОСОБА_3 , із відповідними заявами до Банку не звертався.

При цьому слід зазначити, що по суті у заяві про перегляд заочного рішення представником відповідача ОСОБА_1 , не заперечувалося факту заборгованості, умови кредитування. Натомість представником відповідача вказано лише на те, що підвищення відсоткової ставки в період дії заборони підвищення процентної ставки за кредитним договором, пов`язаної із здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19).

Перевіривши наведені відповідачем доводи щодо наявності, підстав для скасування заочного рішення, суд вважає, що відповідачем, його представником не наведені істотні обставини які мали б суттєве значення для правильного вирішення справи, та до заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того заявник не заперечує факту отримання ОСОБА_3 кредитних коштів, як і не заперечує факт отримання свідоцтво на спадщину ОСОБА_1 , за померлим боржником.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до переконання, що відповідач не з`явився в судове засідання, не подав відзиву на позовну заяву, а також не надав доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що підлягали б дослідженню в судовому засіданні, а тому підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку не вбачається.

Окрім того, слід зазначити, що згідно повернутих на адресу суду повідомлень про вручення поштового відправлення, копію заочного рішення отримали 17.03.2022 року, за адресою Богомольця 22/5/33 м. Ужгород.

Отже, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, судом не встановлено, що настали одночасно дві умови, передбачені ст. 288 ЦПК України для його скасування.

Крім того, сама по собі не згода з певними доказами наявними в матеріалах справи відповідачем не може бути беззаперечною підставою для скасування заочного рішення, та даючи при цьому оцінку рішення в частині порушення судом при ухваленні рішення матеріального права, що по суті є мотивами для апеляційної скарги на рішення суду, однак не наводячи при цьому, будь-яких документальних доказів своєї правової позиції.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що посилання відповідача як на підставу для скасування заочного рішення суду не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, за умови не надання ним інших доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що підлягали б дослідженню в судовому засіданні, підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку не вбачається.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 274, 287, 288 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ракущинець Андрія Андрашовича, про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2022 по справі №308/12202/21,- залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу її право оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош