КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/194/20 Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Номер провадження: 22-ц/824/2853/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»(далі - позивач, банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1325, з подальшими змінами та доповненнями на підставі додаткових угод № 1 від 23 березня 2009 року, № 2 від 22 лютого 2012 року, № 3 від 19 червня 2015 року, за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 120 000,00 доларів США на строк до 27 лютого 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5%.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 27 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 1355, згідно з яким, останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 20 листопада 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 68 058,17 доларів США, позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною в рамках виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні - 11 серпня 2021 року, представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року зупинено провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки до прийняття рішення та вступу його в законну силу, в рамках цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що перебуває в провадженні Деснянського районного суду міста Києва (справа №754/7685/17).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції від 11 серпня 2021 року, представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи апеляційну скаргу тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, зокрема про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Коцюрби О.П., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду за захистом порушеного права з позовними вимогами до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 1325, з подальшими змінами та доповненнями на підставі додаткових угод № 1 від 23 березня 2009 року, № 2 від 22 лютого 2012 року, № 3 від 19 червня 2015 року, за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 120 000,00 доларів США на строк до 27 лютого 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5%.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 27 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 1355, згідно з яким, останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконаннями позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, у січні 2017 року банк звернувся до позичальника з листом-вимогою № 35-01/95 від 17 січня 2017 року про усунення порушення зобов`язання, який залишився без виконання.

У травні 2017 року, банк звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, за результатом розгляду якої, 31 жовтня 2017 року судом ухвалено заочне рішення у справі № 754/7675/17 про задоволення позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а.с. 34-37 том 1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року, за результатом розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 754/7675/17, заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Крім того, у грудні 2018 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовними вимогами до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», як іпотекодержателем, від свого імені предмета іпотеки.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року у справі № 755/18772/18, зміненого постановою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року в частині правового обґрунтування вирішення вимог, в задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу АТ «Державний ощадний банк України», як іпотекодержателем, від свого імені предмета іпотеки відмовлено (а.с. 42-46, 47-51 том 1).

Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 20 листопада 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 68 058,17 доларів США, обравши інший спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовними вимогами до ОСОБА_1 , в якому просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 68 058,17 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною в рамках виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 січня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 755/194/20 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 187 том 1).

В подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року поновлено судовий розгляд у даній справі та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №754/7675/17 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 88-89 том 2).

Постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, за результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 130-132 том 2).

В судовому засіданні, 11 серпня 2021 року представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі, обґрунтовуючи його тим, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 754/7675/17 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що в рамках даної справи, призначена судово-бухгалтерська експертиза з метою встановлення дійсної заборгованості відповідача перед позивачем по кредитному договору, вважає, що рішення, яке буде прийнято в рамках вказаної справи, може суттєво вплинути на розгляд справи, яка перебуває в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва (а.с. 169-171 том 2).

Задовольняючи клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 754/7675/17 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що обставини, які будуть встановленні при розгляді справи № 754/7675/17 про стягнення заборгованості за кредитним договором мають суттєве значення для розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах розгляду якої, суд позбавлений можливості достовірно визначити суму заборгованості відповідача перед позивачем.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні справи, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Підстава, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також, чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що у справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, майно - належне іпотекодавцю ОСОБА_1 , який виступає позичальником за кредитним договором № 1325 від 27 лютого 2008 року.

У статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-ІV) визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Безпосередньо, Законом № 898-ІV передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а отже, іпотека не може існувати самостійно без зобов`язання.

Виходячи з аналізу вище викладених обставин, суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Це право відповідно до Закону № 898-ІV підлягає підтвердженню з боку суду.

Вирішуючи спори даної категорії, суду принципово необхідно встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, лише за цієї умови, суд має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави.

Таким чином, у випадку пред`явлення кредитором (іпотекоджателем) вимог до позичальника (іпотекодавця), суду належить визначити чинність й розмір основного зобов`язання позичальника перед кредитором, а також наявність або відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

При розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя), останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі.

Отже, визначення дійсного розміру заборгованості за кредитним договором на момент прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - це процесуальний обов`язок суду. Суд зобов`язаний належним чином дослідити подані учасниками справи докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним - повністю чи частково, зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в матеріалах справи міститься наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1325 від 27 лютого 2008 року та контррозрахунок відповідача, який посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем.

Під час судового розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки, учасники справи підтвердили, що остаточне судове рішення, яке є обов`язкове до виконання в рамках розгляду цивільної справи № 754/7675/17 про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором судом не ухвалювалось.

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, підставою для зупинення провадження є наявність одночасно двох обставин: пов`язаність відповідних справ та об`єктивної неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

При цьому, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки під неможливістю розгляду справи, слід розуміти неможливість для такого суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Проте, суд першої інстанції, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу № 754/7675/17, до набрання законної сили судовим рішенням у якій зупиняється провадження у цій справі, не навів відповідних мотивів неможливості розгляду цієї справи судом першої інстанції, не проаналізував предмет та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором виключає можливість суду на підставі наявних в матеріалах справи доказів самостійно встановити при розгляді справи про звернення стягнення на предмет іпотеки факту невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання та розмір заборгованості за кредитним договором.

Отже, не звернувши уваги на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі, порушивши при цьому приписи п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Крім того, як з`ясовано колегією суддів апеляційного суду, із тексту ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року у справі № 754/7675/17, внесеної до Єдиного державного реєстру судових рішень, керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року № 3262, згідно з якою, судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру, Деснянським районним суд міста Києва закінчено розгляд у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження, обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, закриваючи провадження у цивільній справі № 754/7675/17 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що між сторонами відсутній предмет спору, судом першої інстанції встановлено, що банком, на підставі заяви відповідача - ОСОБА_1 ,проведено реструктуризацію заборгованості, позичальником - ОСОБА_1 виконано вимоги позову та добровільно сплачена сума заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, тому у позивача АТ «Державний ощадний банк України» відсутні претензії щодо заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» дають підстави для висновку про те, що оскаржувана ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 рокуперешкоджає подальшому провадженню у справі та її постановлено без додержання норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 369, 374, 379, 382, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар