Провадження № 2/760/3353/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

представника позивача - Хорошайло Н.В. (ордер від 03.06.2021),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради /далі - Київрада/ (; адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36), про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

17.06.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом позивача, в якій позивач просив визнати за нею право власності на житловий будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду від 26.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі було призначено на 25.11.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.11.2021 підготовче провадження у справі було закрито, справу до призначено розгляду по суті на 01.03.2022.

01.03.2022 судове засідання було перенесено на 21.06.2022.

У судове засідання, призначене на 30.06.2022 з`явився представник позивача, який наполягав на задоволенні позовних вимог.

Інші учасники провадження у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Обґрунтування позову

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері - ОСОБА_2 . До складу спадкової маси увійшов житловий будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 (далі - будинок), який ОСОБА_2 успадкувала від своєї матері - ОСОБА_3 , яка була зареєстрована в цьому будинку з 1956 по 1998 та проживала в ньому весь час.

Позивачка вказує, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті матері, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Зі слів позивачки, 21.05.2021, вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса дев`ятої Київської Державної нотаріальної контори - Ловчинської Л.А., проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ОСОБА_2 , замовила технічний паспорт на будинок, виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, в якому вказано, що документи БТІ не зареєстровані.

Як вказує позивачка, за свого життя померла ОСОБА_2 , не оформила документи на будинок. Разом з тим, звертає увагу, що він був побудований ще в 1959 батьками померлої та значився за ОСОБА_3 , що підтверджується документами архівного фонду «Жулянська сільська рада».

Щодо правової позиції відповідача

На момент винесення рішення у справі відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 10 ст. 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

Суд наголошує, що всі судові документи у даній справі направлялись на офіційну (юридичну) адресу Київської міської ради, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань адреси, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

На день винесення рішення будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію відповідача щодо предмета спору.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.10.2020 серії НОМЕР_2 , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) /а.с. 10/.

Зі змісту копії свідоцтва про народження від 15.11.1949 серії НОМЕР_3 вбачається, що батьками померлої були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

Прізвище ОСОБА_5 , померла взяла ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 25.10.2005 (а.с. 12).

Позивачка ( ОСОБА_1 ) є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 05.07.2000 серії НОМЕР_4 , виданого виконавчий комітетом Жулянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 14).

Прізвище позивачки на ОСОБА_8 було змінено в результаті реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.03.2001 серії І-БК відділу реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 15).

Рішенням Солом`янського районного суду від 23.05.2017, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було розірвано (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 14.12.1998 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва (а.с. 17).

Зі змісту копії довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду», померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 постійно з 25.05.1956 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 18).

Постановою державного нотаріуса від 04.08.2016 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 19).

Постановою державного нотаріуса від 21.05.2021 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 після померлої ОСОБА_2 (а.с. 21).

Також до матеріалів справи долучено копію технічного паспорту від 15.08.2008 на будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв. м., житловою 37,4 кв. м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 22-28).

За змістом копії з витягу будинкової книги для прописки громадян, вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 дійсно проживали по АДРЕСА_4 (а.с. 29-39).

Відповідно до архівної довідки по документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» від 11.04.2006, у по господарських книгах за 1986-1989 є особовий рахунок № НОМЕР_6 ОСОБА_3 , проживаючої по АДРЕСА_3 . У графі «Будівлі» значиться житловий будинок 1959 року забудови. У графі «члени родини» значаться: ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_6 - зять, ОСОБА_11 - онук, ОСОБА_1 - онука (а.с. 40).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб до складу сім`ї ОСОБА_2 входять, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 41)

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (у редакції на дату смерті ОСОБА_3 ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Враховуючи, що станом на 1998, батьки ОСОБА_2 померли, а заповіт спадкодавцями не видавався, то ОСОБА_2 є такою, що прийняла у спадщину будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 .

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.08.2020 у справі № 350/1850/17 (провадження № 61-42603св18), факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки судом встановлено факт проживання позивачки з ОСОБА_2 , яка в свою чергу, є спадкоємицею свої матері, то остання вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування а видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації (відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 204/6285/15-ц, провадження № 61-6857св19).

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 позивачці було двічі відмовлено постановами нотаріусів від 04.08.2016 та від 21.05.2021.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 /провадження № 61-16069св20/).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачка є спадкоємицею будинку літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок літ «А» загальною площею 71,1 кв.м., житловою 37,4 кв.м. з відповідною частиною надвірних будівель під літ «Б», «Г», «Д» - сараї, під літ «В» - погріб, під літ «Ж» - убиральня, під літ «Е» - душ, за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич