Справа №932/1967/22
Провадження №2/932/609/22

У Х В А Л А
08 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання надати послуги з розподілу електроенергії до електромережі позивача зі встановлення засобу вимірювання електроенергії та відкриттям особового рахунку, -
В С Т А Н О В И В:
01 квітня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою, пред`являючи вимоги до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на предмет зобов`язання відповідача надати послуги з розподілу електроенергії до електромережі позивача зі встановлення засобу вимірювання електроенергії та відкриттям особового рахунку, обґрунтовуючи це бездіяльністю відповідача на неодноразові його звернення з підстав підключення його квартири АДРЕСА_1 до електропостачання, посилаючись на вимоги відповідача щодо передання дозволеної потужності, враховуючи прохання позивача внести зміни до договору №392 в частині зменшення дозволеної потужності в точці обліку КПТ-16, виходячи з фактичної передачі 30 квт ОСОБА_1 за зазначеною адресою, внаслідок чого позивачем 21 січня 2021 року надано відповідачеві заяву про приєднання до електромереж квартири у відповідності до вимог Кодексу ГРМ, однак відповідач підключення квартири до електромереж не здійснив, особового рахунку не відкрив, що порушує права позивача, як споживача послуг.
Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 01 квітня 2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
08 червня 2022 року, на виконання ст.178 ЦПК України, відповідач засобами поштового зв`язку надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 01 лютого 2021 року від ФОП ОСОБА_2 надійшла заява про приєднання електроустановки певної потужності №101011680 по об`єкту «квартири» за зазначеною адресою, яка, як окреме приміщення об`єкту архітектури об`єкту «виробничо-адміністративна будівля», не підпадає під визначення об`єкту будівництва, оскільки будується у складі об`єкта архітектури, та не є окремим об`єктом в розумінні закону України «Про архітектурну діяльність». Технічні вимоги, надані замовнику від ФОП ОСОБА_2 за №34/61 від 20 січня 2021 року щодо приєднання до електромереж «виробничо-адміністративна будівля», містять умови, що суперечать положенням Кодексу систем розподілу у частині приєднання об`єктів, що є складовою частиною об`єкту архітектури, а саме: визначення точки приєднання (п.1) та проектування окремої ЛЕП з метою зовнішнього електрозабезпечення (квартира АДРЕСА_2 ) складової частини виробничо-адміністративної будівлі, розташованої на 3-му поверсі (п.5), необґрунтовані вимоги щодо організації обліку електроенергії (п.4, перевищення повноважень суб`єкту господарювання), тощо.
27.06.2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від позивача надійшла Відповідь на відзив, з доказами її направлення відповідачу поштою 27.06.2022 року. У Відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача та викладеними ним обставинами, а також зазначив, що він подавав заяви на рекомендації відповідача як на об`єкт «в цілому», так і на квартиру, проте позитивного результату так і не отримав, систематично отримував відмову в приєднанні. ДТЕК є безперечним монополістом на ринку України, так як ціна на електроенергію по договорах прив`язана до ринку на добу вперед, тобто одна компанія своїми діями може ринок підняти і опустити; вибору альтернативної компанії щодо постачання електроенергії більше немає, це його вимушений вибір як клієнта. Незважаючи на подані вже раніше заяви, в черговий раз він звернувся до відповідача із заявою про приєднання квартири, на що співробітник ДТЕК повідомив, що не розуміє про таке поняття подачі заяви у «цілому», надав йому бланк заяви на приєднання, в якому було зазначено саме квартира, а не будинок в цілому, що ДТЕК вимагав у нього раніше протягом 2021 року, таку заяву він і подав, на вимогу відповідача надав проект для погодження у частині розміщення лічильника та потужності, проте з січня 2022 року відповіді так і не отримав. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що об`єкт, позначений як квартира ЗА - не підпадає ні до одного з ознак житлового фонду, визначеному ст. 4 Житлового кодексу України; відповідач трактує статтю 6 ЖК про надання приміщень у житлових будинках для потреб промислового характеру забороняється, проте ці доводи є необгрунтованими та недоцільними, а також є міркуваннями та припущеннями ДТЕК. Підстав для відмови в питанні приєднання до електричних мереж квартири АДРЕСА_3 , немає та не підтверджено документально, а лише мали рекомендаційний характер у листах-роз`ясненнях відповідача. Серед іншого, позивач зазначає, що відповідач у своєму відзиві не повідомив яким саме технічним рекомендаціям лічильник АСЕ 6000 не відповідає і яким нормативним актом зобов`язано споживача ці рекомендації виконувати. На всі його звернення - заяви були отримані неоднозначні відповіді, які фактично не містили вичерпного переліку питань задля вирішення питання та отримання позитивного рішення на його користь. У відповіді на відзив позивач звертає також увагу суду на те, що відповідно до статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» за недотримання суб`єктом господарювання, який провадить господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню, вимог нормативно-правових актів, які регулюють функціонування ринку електричної енергії, НКРЕКП має право прийняти в межах своїх повноважень рішення про накладення на цього суб`єкта господарювання штрафу в розмірі від 5 до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; порушення строків розгляду звернень споживачів з боку постачальників універсальних є порушенням гарантованих стандартів якості електропостачання, за недотримання яких передбачено надання компенсації споживачу згідно з постановою НКРЕКП від 12.06.2018 № 375 «Про затвердження Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання», тому відповідач повинен нести відповідальність за невиконання певних дій та зобов`язань.
Ознайомившись з позовною заявою позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За змістом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу. Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (частина перша статті 173 ГК України)".
Аналогічна позиція визначена у постанові ВС КЦС від 25 березня 2021 року у справі №215/2646/18 провадження № 61-2149св20.
Так, судом встановлено, що 14 грудня 2020 року позивач звертався до відповідача із заявою, як ФОП ОСОБА_2 , на предмет внесення змін до договору №392 в частині зменшення дозволеної потужності в точці обліку КТП-16 ФОП ОСОБА_2 у зв`язку із передачею 30 квт ОСОБА_1 для підключення його квартири до електромереж.
Зазначене свідчить про укладення договору №392 між відповідачем та ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, який має у власності виробничо-адміністративну будівлю, з точкою обліку КТП-16 з певною дозволеною потужністю для обслуговування виробничо-адміністративної будівлі, де позивач здійснює свою господарську діяльність.
Установивши, що правовідносини в справі, що розглядаються, виникли з приводу змін умов цього договору про постачання електричної енергії, укладеного між юридичною особою та позивачем як фізичною особою-підприємцем, та стосуються відокремлення споживання ФОП ОСОБА_2 електричної енергії в процесі здійснення ним господарської діяльності у виробничо-адміністративній будівлі та у квартирі, як житловій площі, що є складовою цієї виробничо-адміністративної будівлі, що є фактично одним і тим самим об`єктом архітектури та що знайшло своє відображення у наданих сторонами письмових доказах, суд дійшов висновку про те, що спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства, тому це позовне провадження, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, належить закрити із застосуванням наслідків закриття провадження, передбачених ст.256 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 256, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання надати послуги з розподілу електроенергії до електромережі позивача зі встановлення засобу вимірювання електроенергії та відкриттям особового рахунку закрити.
Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 положення ч.1 ст. 256 ЦПК України про те, що спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення судом, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання копії ухвали, через суд першої інстанції.

Суддя Т.О. Кудрявцева