Справа № 629/3740/21
(2/199/1819/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Ткаченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

за неявки учасників справи,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.08.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZPО0А757917918.

Згідно вказаного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 138054,00 грн. терміном до 21.08.2015, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому Кредитним договором №ZPО0А757917918 від 22.08.2008.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тим самим зобов`язання за кредитним договором не виконав.

У зв`язку з чим 08.08.2012 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2012 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором №ZPО0А757917918 від 22.08.2008 у розмірі 217667,47 грн. та стягнуто судові витрати по справі.

Враховуючи, що відповідач тривалий час не виконує рішення суду від 27.08.2012 позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 29 349,19 грн.; індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 209026,80 грн. та судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Попова О.Г.

Ухвалою від 27.07.2021 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2022, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.

Ухвалою від 27.06.2022 справа прийнята до провадження суддею Богун О.О. та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

01.08.2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про слухання справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, надавши суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.41-43). Крім того, представником відповідача ОСОБА_2 надані письмові пояснення, в яких остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.08.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZPО0А757917918.

Згідно вказаного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 138054,00 грн. терміном до 21.08.2015, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому Кредитним договором №ZPО0А757917918 від 22.08.2008.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тим самим зобов`язання за кредитним договором не виконав.

У зв`язку з чим 08.08.2012 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2012 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором №ZPО0А757917918 від 22.08.2008 у розмірі 217667,47 грн. та стягнуто судові витрати по справі.

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позовній заяві стверджує, про виникнення у відповідача нового грошового зобов`язання на підставі вказаного рішення суду, а тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем такого зобов`язання просить стягнути борг нарахований на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 29 349,19 грн.; індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 209026,80 грн.

Згідно із ч.ч. 1-2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних, індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання нарахованих за період невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення від 27.08.2012, яке набрало законної сили, про стягнення грошових коштів.

Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто, відповідно до положень статті 11 ЦК України, рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч. 4 ст. 36, ст.ст. 43, 46, частиною третьою статті 334, ч. 1 ст. 401, ч. 3 ст. 653 ЦК України. У таких випадках рішення суду дійсно породжує нові зобов`язання, які до його ухвалення не існували.

Отже, у випадку існування між сторонами договірних відносин до ухвалення судового рішення, таке рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує іншого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов`язання грошового характеру, тому що зобов`язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання.

Наведений висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 308/8645/15цс, від 05.12.2018 у справі № 589/2800/15-ц, від 14.09.2021 року у справі № 902/1023/19 щодо підстав виникнення зобов`язальних правовідносин, відповідно до яких:

- за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду;

- за змістом статті 11 Цивільного кодексу України зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача у повному обсязі, оскільки у відповідача не виникало нове зобов`язання перед позивачем на підставі рішення суду і порядок виконання рішення суду врегульовується Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд врахував те, що у випадку задоволення позову про стягнення річних відсотків, індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, можуть призвести до подвійної відповідальності відповідача перед кредитором з підстав, визначених ст. 625 ЦК України. В той же час, відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (Код , МФО 305299, місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, р/р НОМЕР_1 )

Відповідач - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Суддя О.О. Богун

01.08.2022