Номер провадження: 22-ц/813/2827/22
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.Філатова Національної академії медичних наук України» - Гніденко Б.Ю. на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України». Позовні вимоги мотивовані тим, що з оспорюваного наказу вбачається, що був виявлений факт порушення працівниками відділення вітроеретинальної і лазерної мікрохірургії щодо недотримання пацієнтами правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме мінімізувати пересування пацієнтів по відділенню та за їх межами. Наказ було прийнято на підставі наказу №30 від 13.05.2020 року щодо організації роботи в умовах виходу з карантину та на весь період епідеміологічної небезпеки. З даним наказом ОСОБА_1 не ознайомлювали. ОСОБА_1 порушення трудової дисципліни не допускала, до оскаржуваного наказу відношення не має. Пояснює, що пересування дружини пацієнта по відділенню було вимушеним та ніяким чином не порушувало правила внутрішнього трудового розпорядку. Правила внутрішнього трудового розпорядку не покладають на працівників обов`язку мінімізувати пересування пацієнтів по відділенні. Моральну шкоду мотивує протиправними діями відповідача, що спричинило виникнення неприємних тяжких відчуттів, емоційний дискомфорт, стрес та глибоку образу (т. 1, а.с.1-6).

22 березня 2021 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ №16-п від 22 червня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності завідувача відділенням вітреоретинальної і лазерної хірургії ОСОБА_1 », згідно якого було завідувача відділення вітреоретинальної і лазерної хірургії ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Стягнуто з Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» (, м. Одеса, Французький бульвар, 49/51) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 5 340 (п`ять тисяч триста сорок сорок) гривень 80 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. 1, а.с.198-204).

23 квітня Приморським районним судом м.Одеси отримано апеляційну скаргу представника Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.Філатова Національної академії медичних наук України» - Гніденко Б.Ю. на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 березня 2021 року. Апелянт коротко виклав обставини справи та вказав, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог у визнанні протиправними наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та його скасування. Щодо ознайомлення ОСОБА_1 з Наказом від 13.05.2020 року №30 апелянт повідомляє, що свідок ОСОБА_2 на питання ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним наказом надав однозначні стверджувальні відповіді та, на думку апелянта, виключає можливість не усвідомлення ОСОБА_1 інформації, яка міститься в наказі. Проте, як зазначає апелянт, суд першої інстанції в рішенні вказав, що свідчення ОСОБА_3 не будуть прийняті судом через те, що він працює у відділенні, завідуючим якого є ОСОБА_1 , що може впливати на об`єктивність суджень. Апелянт звертає уваги на те, що в той же час, судом першої інстанції було прийнято показання свідка ОСОБА_4 , яка працює в цьому ж відділенні, а обґрунтувань чому суд вважає пояснення свідка ОСОБА_3 завідомо неправдивими чи упередженими не надано. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 помилково вважає, що особистий підпис є єдиним доказом про ознайомлення з текстом наказу, та посилається на Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, відповідно яких розпорядчі документи доводяться до виконавців у вигляді копій або витягів, що на думку апелянта, не містить посилання на обов`язковість власного підпису виконавця документу на листах ознайомлення або на оригіналах документу. Щодо складу дисциплінарного проступку, апелянт повідомляє, що саме надання медичним персоналом сторонній особі пробірки з біологічним матеріалом, переміщення ОСОБА_5 дружини пацієнта, є наслідком та складовою порушення працівниками відділення Правил внутрішнього трудового розпорядку, санітарно-епідеміологічного та лікувально-охоронного режимів. У свою чергу, як стверджує апелянт, ОСОБА_1 , як керівник структурного підрозділу, повинна була забезпечити дотримання медичним персоналом зазначених правил та норм, що не було нею зроблено, через що і було оголошено догану. Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 березня 2021 року в частині часткового задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу, згідно якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та стягнення судових витрат, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору у розмірі 2762,40 грн за подання апеляційної скарги (т. 1, а.с.207-213).

11.01.2022 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Також позивач зауважує, що вона не була ознайомлена з наказом № 30 від 13.05.2021. Тому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення.

18.01.2022 від апелянта надійшли пояснення по справі з врахуванням відзиву на апеляційну скаргу.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не подавали.

28.07.2022 о 12:14 представник апелянта ОСОБА_6 подала клопотання про відкладення розгляду справи та про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, у випадку неможливості проведення в звичайному режимі. Будь-яких причин щодо обґрунтування клопотання про відкладення розгляду справи представник апелянта не зазначила. Враховуючи відсутність поважних причин для відкладення судового засідання та відсутність будь-яких доказів щодо такої необхідності, а також зважаючи на те, що в контексті положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не являється обов`язковою (неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи) апеляційний суд відхилив клопотання представника апелянта та вирішив розглянути справу по суті в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об`єктивної сторони - суті правопорушення. В цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов`язку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення. Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов`язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган.

Докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом, про порушення якого відзначено в оспорюваному наказі не доведено, що унеможливлює притягнення до відповідальності за невиконання не відомого працівнику наказу.

Наказ 30 від 13.05.2020 року Щодо організації роботи клінічних підрозділів ДУ «ІОХ і ТТ ім. В.П. Філатова НАМН» в умовах виходу з карантину та на весь період епідеміологічної небезпеки по CoVid-19 передбачає мінімізацію кількості пацієнтів у відділеннях, про що також відзначено в наказі, яким оголошену позивачу догану. В свою чергу, мінімізація не означає взагалі заборону пацієнтам переміщатися по будівлі інституту, а позивача притягнуто до відповідальності за випадок переміщення між поверхами ОСОБА_5 . Незважаючи на формальну правильність притягнення до відповідальності, суд дійшов висновку, що наявність в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, не доведена, тому позовні вимоги в частині скасування наказу про оголошення догани є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Жодних доказів наявності моральних страждань ОСОБА_1 пов`язаних з притягненням її до дисциплінарної відповідальності не представлено. На переконання суду першої інстанції, факт скасування наказу є достатньою компенсацію порушених прав позивача. Тому суд першої інстанції вирішив частково задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює завідувачем відділенням вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» з 19.03.2012 року, про що свідчить витяг з наказу №24-л від 22.03.2012 року (а.с.21). Інших відомостей матеріали справи не містять.

Наказом Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» № 16-п від 22 червня 2020 року було оголошено догану завідуючій відділення вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії ОСОБА_1 . В наказі відзначено: - «був виявлений факт порушення працівниками відділення вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії щодо за недотриманням пацієнтами правил внутрішнього розпорядку, а саме мінімізувати пересування пацієнтів по відділенням та за їх межами. Забезпечувати дотримання персоналом відділення Правил внутрішнього трудового розпорядку, техніки безпеки, санітарно-епідеміологічного режиму являється обов`язком завідувача відділення ОСОБА_1 ». В наказі вказано про порушення ОСОБА_1 п.2.13, 4.2. посадової інструкції (т. 1, а.с.23).

23.07.2020 року ОСОБА_1 ознайомилася з наказом (т. 1, а.с.23 зворот).

Згідно п.2.13. посадової інструкції завідуючої відділення вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» Асланової Вероніки Сергіївни, завідуюча зобов`язана забезпечити дотримання персоналом відділення Правил внутрішнього трудового розпорядку, відпрацювання норми робочого часу, забезпечити безпеку роботи, дотримання техніки безпеки, протипожежної безпеки і санітарно-епідеміологічного режиму у відділенні.

Згідно п.4.2. посадової інструкції завідуючої відділення вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» ОСОБА_1 , завідуюча несе відповідальність за виконання всіма працівниками відділення Правил внутрішнього трудового розпорядку лікувально-охоронюваного режиму, правил медичної деонтології, протипожежного та санітарно-епідеміологічного захисту, дотримання трудової дисципліни та охорону праці (т. 1, а.с.39-43)

Відповідно до п.1.3. Наказу №30 від 13.05.2020 року Щодо організації роботи клінічних підрозділів ДУ «ІОХ і ТТ ім. В.П. Філатова НАМН» в умовах виходу з карантину та на весь період епідеміологічної небезпеки по CoVid-19, всім керівниками підрозділів необхідно мінімізувати кількість пацієнтів в діагностичних кабінетах і кімнатах очікування

Згідно п.6 Наказу №30 від 13.05.2020 року Щодо організації роботи клінічних підрозділів ДУ «ІОХ і ТТ ім. В.П. Філатова НАМН» в умовах виходу з карантину та на весь період епідеміологічної небезпеки по CoVid-19, застосовувати дисциплінарну відповідальність за порушення пунктів Наказу до керівників структурних підрозділів (т. 1, а.с.24-27).

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності (постанова КЦС ВС від 22.07.2020 в справі № 554/9493/17).

В матеріалах справи містяться пояснення медсестри ОСОБА_7 , а також дружини пацієнта ОСОБА_5 , які також були допитані як свідки в судовому засіданні.

Так, відповідно до показань медсестри ОСОБА_7 у зв`язку з невидачею пробірки збір крові відбувся вже на початку 10-ї години, хоча пацієнт звернувся о 8 год. Свідок вказала, що робочий день починається о 8:30 год. На момент збору крові в кабінеті була ще одна медична сестра. Оскільки пацієнту стало погано, медсестра надавала допомогу та попросила дружину пацієнта занести кров до лабораторії, з метою уникнення зсідання крові. Лабораторія кров не прийняла, тому в подальшому вони самі занесли кров до лабораторії.

ОСОБА_5 пояснила, що їй сказали чекати пробірку о 8:00 год. під лабораторією, але там нікого не було і свідок сказала ОСОБА_8 про те, що там нікого немає, її чоловік це почув і почав нервувати. Свідок попросила сама занести кров, аби медична сестра помогла її чоловіку, в лабораторії кров не прийняла, ще й накричали.

З врахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що мінімізація не означає повної заборони пацієнтам переміщатися по будівлі інституту, а позивача притягнуто до відповідальності за випадок переміщення між поверхами ОСОБА_5 . При цьому, апеляційний суд зауважує, що пацієнт ОСОБА_9 , який прибув до відділення для забору біоматеріалу для здачі аналізу крові, має вади здоров`я та йому тяжко самостійно пересуватися, в зв`язку з чим він прибув до відділення в супроводі його дружини. Вказані обставини були підтверджені його дружиною ОСОБА_5 та не спростовувались в процесі розгляду справи.

З огляду на вказане притягнення до відповідальності за цим фактом на підставі наказу №30 від 13.05.2020 року є безпідставним, оскільки, власне відсутній склад правопорушення, на що також звертав увагу суд першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що надання медичним персоналом сторонній особі пробірки з біологічним матеріалом, переміщення між поверхами ОСОБА_5 є наслідком та складовою порушення працівниками відділення вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії Правил внутрішнього трудового розпорядку, санітарно-епідеміологічного та лікувально-охоронного режимів, а також Наказу № 30 від 13.05.2020.

Апеляційний суд зауважує, що в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути чітко зазначено, в чому саме полягає порушення позивачем трудових обов`язків за вказаний період. Тобто, роботодавець має конкретно зазначити епізод, за який працівник притягається до відповідальності, само по собі посилання на нормативно-правові та локальні акти та їх порушення не достатньо для встановлення порушення та притягнення до відповідальності (постанова КЦС ВС від 22.07.2020 в справі № 554/9493/17).

Як було вище зазначено, відповідно до наказу № 16-п від 22 червня 2020 року було оголошено догану завідуючій відділення вітреоретинальної і лазерної мікрохірургії ОСОБА_1 та чітко зазначено, що порушення трудової дисципліни полягає в недотриманні пацієнтами правил внутрішнього розпорядку, а саме мінімізації пересування пацієнтів по відділенням та за їх межами. Інших чітких підстав та обставин не зазначено. Далі роботодавець обмежився посиланням на положення нормативно-правових актів.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд частково приймає до уваги доводи апелянта в цій частині та доповнює оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивування.

Щодо ознайомлення з наказом №30 від 13.05.2020 року та показань свідка ОСОБА_10 . Як правильно було встановлено судом першої інстанції відомості щодо ознайомлення позивача ОСОБА_1 з вказаним наказом в матеріалах справи відсутні та сторонами до суду не подавались. При цьому, апеляційний суд зауважує, що з врахуванням вище встановлених обставин справи, факт ознайомлення позивача з зазначеним наказом не впливає на правову кваліфікацію спору та вирішення справи по суті в цілому. Так само як показання свідка ОСОБА_10 щодо цього. З огляду на це апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції доповнює в частині мотивування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.Філатова Національної академії медичних наук України» - Гніденко Б.Ю. задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 березня 2021 року доповнити в частині мотивування. В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький